Справа № 640/12799/20
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2020-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 листопада 2020 року м. Київ № 640/12799/20
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Клочкової Н.В., при секретарі судового засідання Бєсєді А.Ю., за результатами відкритого судового засідання в адміністративній справі за позовом

ОСОБА_1
до управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
третя особа, яка не заявляє самостійних щодо предмету спору на стороні відповідача

Київський міський військовий комісаріат
про визнання протиправною бездіяльності та скасування рішення,

сторони не прибули

В С Т А Н О В И В:
До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна ОСОБА_1 (надалі позивач), адреса: АДРЕСА_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (надалі відповідач), адреса: 03056, місто Київ, вулиця олекси Тихого, будинок 32, третя особа, яка не заявляє самостійних щодо предмету спору на стороні відповідача Київський міський військовий комісаріат (надалі третя особа), адреса: АДРЕСА_2 , в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не виконання рішення суду в повному обсязі за виконавчим документом № 8262/14650/18 від 12 лютого 2020 року ВП № 61342138 згідно з вимогами Закону України Про виконавче провадження;

- скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 20 травня 2020 року про закінчення виконавчого провадження № 61342138 за виконавчим листом № 8262/14650/18 від 12 лютого 2020 року.

Підставою позову вказано порушення прав та інтересів позивача внаслідок протиправної бездіяльності суб`єкту владних повноважень.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду адміністративної справи № 640/12799/20 визначено суддю Окружного адміністративного суду міста Києва Васильченко І.П.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

Розпорядженням керівника апарату Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року № 744 адміністративна справа № 640/12799/20 передана на повторний автоматичний розподіл між суддями у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Васильченко І.П.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду адміністративної справи № 640/12799/20 визначено суддю Клочкову Н.В.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржувана постанова державного виконавця є передчасною, постановлена без перевірки повноти складення оновленої довідки боржником з усіма складовими грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

За твердженнями позивача, у вказаній довідці Київський міський військовий комісаріат визначив розміри посадового окладу та окладу за військовим званням «полковник», а розмір надбавки за вислугу років, який залежить від розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, не встановив.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва прийнято до свого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних щодо предмету спору на стороні відповідача - Київський міський військовий комісаріат про визнання протиправною бездіяльності та скасування рішення.

Станом на момент винесення судом даного рішення на адресу суду не надходило від відповідача відзиву на позовну заяву з невідомих суду причин.

Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

При цьому, судом враховано, що відповідач із заявою про продовження строку для надання відзиву до суду не звертався, про неможливість його подання з об`єктивних причин - клопотання не подавав. Враховуючи необхідність розгляду справи протягом розумного строку, а також враховуючи те, що відповідач жодних заяв та клопотань в цій справі не подавав, будучи обізнаним про її розгляд, суд дійшов висновку про можливість винесення судового рішення у справі на підставі наявних доказів.

В судове засідання 03 листопада 2020 року сторони не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання.

При цьому, суд звертає увагу на те, що дана категорія справ передбачає скорочені строки розгляду та особливості, передбачені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно частини 1 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених статтею 287 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Згідно частини 2 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб - порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Секретарем судового засідання неодноразово здійснювались дії щодо повідомлення позивача засобами телефонного зв`язку за номером, який позивач вказав у позовній заяві, проте позивач за вказаним номером телефону не відповідав, про що зроблено відповідні записи в телефонограмах.

Згідно частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи наявні у справі матеріали, наявність підтвердження належного повідомлення сторін, а також той факт, що дана категорія справ передбачає скорочені строки розгляду та особливості, при цьому позивач мав можливість подати всі необхідні докази та пояснення через канцелярію суду або засобами поштового зв`язку, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті, враховуючи скорочений, десятиденний строк, на розгляд цієї категорії справ.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та проти чого не заперечували сторони, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 червня 2019 року у справі № 826/14650/18, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2020 року, позов ОСОБА_1 задоволено повністю; визнано дії Київського міського військового комісаріату протиправними, які полягають: у не застосуванні пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» при обчисленні ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня 2018 року; у внесенні до довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) для перерахунку пенсії з 1 січня 2018 року розміру посадового окладу заступника начальника штабу Командування сил підтримки Збройних Сил України, який не відповідає додатку 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 та пункту 1 наказу Міністерства оборони України від 01 березня 2018 року № 90; зобов`язано Київський міський військовий комісаріат ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) оформити довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) для перерахунку пенсії з 1 січня 2018 року з урахуванням: розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня 2018 року, та множення на відповідні тарифні коефіцієнти; розміру посадового окладу заступника начальника штабу Командування сил підтримки Збройних Сил України, який відповідає 59 тарифному розряду згідно додатку 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 та пункту 1 наказу Міністерства оборони України від 01 березня 2018 року № 90 та подати її встановленим порядком до пенсійного органу; визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві протиправними, які полягають у зменшенні основного розміру пенсії ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з 89 процентів грошового забезпечення, встановленого на час призначення пенсії з 09 листопада 2006 року згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 70 процентів грошового забезпечення, з якого здійснено перерахунок пенсії з 01 січня 2018 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16; ідентифікаційний код юридичної особи 42098368) вчинити дії щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) виходячи з основного розміру пенсії 89 процентів грошового забезпечення та з урахуванням довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) для перерахунку пенсії з 1 січня 2018 року, здійснити виплату різниці між фактично отриманим та перерахованим розміром пенсійних виплат.

Надалі, 12 лютого 2018 року Окружним адміністративним судом міста Києва було видано виконавчий лист, який із заявою про примусове виконання судового рішення було звернуто для виконання до відділу примусового виконання рішень відповідача, яким зокрема зобов`язано Київський міський військовий комісаріат (04112, м. Київ, вул. Т. Шамрила, 19, ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) оформити довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) для перерахунку пенсії з 1 січня 2018 року з урахуванням: розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня 2018 року, та множення на відповідні тарифні коефіцієнти; розміру посадового окладу заступника начальника штабу Командування сил підтримки Збройних Сил України, який відповідає 59 тарифному розряду згідно додатку 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 та пункту 1 наказу Міністерства оборони України від 01 березня 2018 року № 90 та подати її встановленим порядком до пенсійного органу.

На підставі вказаного вище виконавчого листа, постановою відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження від 26 лютого 2020 року ВП № 61342138.

07 травня 2020 року до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшов лист від Київського міського військового комісаріату, яким повідомлено державного виконавця про виконання рішення суду згідно виконавчого документа у повному обсязі.

20 травня 2020 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було закінчено виконавче провадження у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Вважаючи рішення та дії відповідача щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження у виконавчому провадженні ВП № 61342138 протиправними, позивач звернувся до адміністративного суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ (далі - Закон України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Крім того, як передбачено пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, у тому числі за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Отже, законодавство України про виконавче провадження гарантує як стягувачу так і боржнику рівність прав під час виконавчого провадження та гарантії їх захисту, що обумовлено проведенням з боку державного виконавця неупередженого та об`єктивного провадження виконавчих дій, а також вжиття всіх необхідних заходів для реалізації прав та інтересів обох сторін у виконавчому провадженні.

Так, відповідно до статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачений перелік підстав для закінчення виконавчого провадження, зокрема згідно пункту 9 вказаної статті вбачається, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно частини 2 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

За приписами статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

З аналізу матеріалів справи судом було встановлено, що виконавчим листом від 12 лютого 2018 року виданого Окружним адміністративним судом міста Києва було зобов`язано Київський міський військовий комісаріат (04112, м. Київ, вул. Т. Шамрила, 19, ідентифікаційний код 07774420) оформити довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) для перерахунку пенсії з 1 січня 2018 року з урахуванням: розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня 2018 року, та множення на відповідні тарифні коефіцієнти; розміру посадового окладу заступника начальника штабу Командування сил підтримки Збройних Сил України, який відповідає 59 тарифному розряду згідно додатку 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 та пункту 1 наказу Міністерства оборони України від 01 березня 2018 року № 90 та подати її встановленим порядком до пенсійного органу.

На підставі вказаного вище виконавчого листа, постановою відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження від 26 лютого 2020 року ВП № 61342138 та розпочата процедура виконання виконавчого листа виданого на підставі відповідно рішення суду.

В свою чергу, на виконання вказаної вище вимоги виконавчого провадження, 07 травня 2020 року Київським міським військовим комісаріатом було направлено до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) лист, яким повідомлено державного виконавця про виконання рішення суду згідно виконавчого документа у повному обсязі, а саме Київським міським військовим комісаріатом оформлено довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії з 1 січня 2018 року з урахуванням: розмірів посадового докладу та окладу за військовим званням виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня 2018 року, та множення на відповідні тарифні коефіцієнти; розміру посадового окладу заступника начальника штабу Командування сил підтримки Збройних Сил України, який відповідає 59 тарифному розряду згідно додатку 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 та пункту 1 наказу Міністерства і оборони України від 01 березня 2018 року № 90, яку подано до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

Тобто, виходячи з аналізу вищевикладеного, суд приходить до висновку, що ІНФОРМАЦІЯ_2 було виконано зазначені в виконавчому листі вимоги, відповідно до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що у державного виконавця були наявні обґрунтовані підстави прийти до висновку про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим листом.

Аргументи позивача, щодо не включення в оновлену довідку додаткових складових, не беруться судом до уваги, оскільки, такі вимоги відповідачем до суду у справі № 826/14650/18 не заявлялись, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 липня 2019 року, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2020 року, не містить обов`язку для Київського міського військового комісаріату щодо видачі довідки з відповідною складовою.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, судом встановлено відсутність належних і допустимих доказів, які б підтверджували безпідставність і необґрунтованість закінчення відповідачем виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», внаслідок чого суд приходить до висновку про відсутність належних та допустимих підстав для задоволення позовним вимог.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

А тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Інші доводи сторін не спростовують викладеного та не доводять протилежного.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати в цьому випадку стягненню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
1. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

2. Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому частиною 1 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до частини 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення та оскаржені у порядку, передбаченому статтями 292, 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Клочкова