Справа № 640/9588/19
Суддя: Дашутін І.В.
Дата ухвалення: 2020-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 640/9588/19

адміністративне провадження № К/9901/27444/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Дашутіна І.В.,

суддів: Шишова О.О., Яковенка М.М.,

перевіривши касаційну скаргу Волинської митниці Дермитслужби на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 30 березня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року у справі №640/9588/19 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренак» до Волинської митниці ДФС про визнання дій протиправними та зобов`язання утриматись від вчинення певних дій, -

у с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ренак» звернулося до суду з позовом до Волинської митниці ДФС, в якому просило визнати незаконними дії Волинської митниці ДФС по тимчасовому вилученню, утриманню на території м/п "Ягодин" Волинської митниці ДФС, починаючи з 08 березня 2019 року транспортного засобу з державним номером НОМЕР_1 / НОМЕР_2 та товарів товариства з обмеженою відповідальністю "Ренак", а саме шлаків-відходів у вигляді оксидів та сульфидів із вмістом чорних та кольорових металів, що містить переважно мідь, в кількості 21,5 тон, митною вартістю 26210,01 євро, що оформлені для переміщення через митний кордон України та про що складена ВМД100010/2019/504893, та зобов`язати Волинську митницю ДФС утриматися від дій по утриманню на митній території України транспортного засобу з державним номером НОМЕР_1 / НОМЕР_2 та товарів товариства з обмеженою відповідпльністю "Ренак", а саме шлаків-відходів у вигляді оксидів та сульфидів із вмістом чорних та кольорових металів, що містять переважно мідь, в кількості 21,5 тон, митною вартістю 26210,01 євро, що оформлені для переміщення через митний кордон України та про що складена ВМД100010/2019/504893; визнати незаконною бездіяльність Волинської митниці ДФС з повернення незаконно вилучених у водія транспортного засобу з державним номером НОМЕР_1 / НОМЕР_2 ОСОБА_1 документів на вантаж, а саме інвойса № 753 від 06 березня 2019 року, CMR від 06.03.2019 року № 562663, протоколу радіаційного обстеження № 153 від 06 березня 2019 року, копію транскордонного перевезення відходів - Повідомлення згідно Базельскої конвенції від 21.12.2018 року, копію транскордонного перевезення відходів - Документ про перевезення згідно Базельської конвенції від 06.03.2019 року (3 примірники) та зобов`язати Волинську митниці ДФС повернути ТОВ "Ренак" інвойс № 753 від 06 березня 2019 року, CMR від 06.03.2019 року № 562663, протоколу радіаційного обстеження №153 від 06 березня 2019 року, копію транскордонного перевезення відходів - Повідомлення згідно Базельскої конвенції від 21.12.2018 року, копію транскордонного перевезення відходів - Документ про перевезення згідно Базельської конвенції від 06.03.2019 року (3 примірники).

Позовні вимоги мотивовано тим, що працівники відповідача незаконно заволоділи транспортним засобом позивача та перемістили його до м/п Яготин Волинської митниці ДФС, всупереч приписам с. 511 Митного кодексу України. Так, згідно з ч.5 ст.338 Митного кодексу України, огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення може проводитися за наявності достатніх підстав вважати, що переміщення цих товарів, транспортних засобів через митний кордон України здійснюється поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю, вичерпний перелік відповідних підстав визначається Кабінетом Міністрів України. Вичерпний перелік підстав, за наявності яких може проводитися огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення митними органами України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2012 №467. Зазначений перелік не містить такої підстави для огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів комерційного призначення органами доходів і зборів України, як лист Управління Служби безпеки України. Однак, відповідач, в супереч зазначених положень законодавства незаконно, без наявних правових підстав провів огляд транспортного засобу позивача та вчинив подальші дії, передбачені ст. 511 Митного кодексу України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 05 червня 2019 року відкрито провадження у справі №640/9588/19, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 30 березня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року, позов задоволено часково. Визнано протиправними дії Волинської митниці ДФС по тимчасовому вилученню, утриманню на території м/п "Ягодин" Волинської митниці ДФС, починаючи з 08 березня 2019 року транспортного засобу з державним номером НОМЕР_1 / НОМЕР_2 та товарів товариства з обмеженою відповідальністю "Ренак", а саме шлаків-відходів у вигляді оксидів та сульфидів із вмістом чорних та кольорових металів, що містять переважно мідь, в кількості 21,5 тон, митною вартістю 26210,01 євро, що оформлені для переміщення через митний кордон України та про що складена ВМД100010/2019/504893.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Волинська митниця Дермитслужби подала до Верховного Суду касаційну скаргу.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Обговоривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності.

Такий перелік не є вичерпним.

Зі змісту пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України), а також через складність та інші обставини.

Суд першої інстанції розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Оцінивши характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників, встановивши, що предмет спору не віднесений до переліку справ, які підлягають розгляду виключно за правилами загального позовного провадження, колегія суддів вважає, що ця справа є справою незначної складності.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що вищезгадану касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги, відповідач, як на підставу для відкриття касаційного провадження, посилається на те, що дана касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Однак скаржником не надано будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин та не обґрунтовано в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Обґрунтовані посилання на існування обставин передбачених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.

Доводи касаційної скарги, фактично, зводяться до переоцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 341 КАС України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» («Levages Prestations Services v. France») від 23 жовтня 1996 року, заява № 21920/93; «Гомес де ла Торре проти Іспанії» («Brualla Gomes de la Torre v. Spain») від 19 грудня 1997 року, заява 26737/95).

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 248, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Волинської митниці Дермитслужби на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 30 березня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року у справі №640/9588/19 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренак» до Волинської митниці ДФС про визнання дій протиправними та зобов`язання утриматись від вчинення певних дій.

Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Дашутін

Судді О. О. Шишов

М. М. Яковенко