Справа № 418/3504/20
Суддя: Чехов С. І.
Дата ухвалення: 2020-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справі № 418/3504/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2020 р. Міловський районний суд Луганської області

у складі :головуючого-судді Чехова С.І.

за участю секретаря Кірічевої К.В.

розглянувши у відкритому судовому засміданні в залі суду смт. Мілове адміністративний позов ОСОБА_1 до старшого групи АЮД відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних лейтенанта Волківського Олега Юрійовича про скасування постанови № 000802 від 27.09.2020 року про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася позивач ОСОБА_1 з адміністративним позовом у якому просить визнати постанову про адміністративне правопорушення №000802 від 27.09.2020 року яку складено відносно неї протиправною, скасувати її а провадження закрити.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27.09.2020 року старший групи АЮД відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних лейтенантом Волківським Олегом Юрійовичем постановою було визнано її винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень. Згідно постанови слід, що 27 вересня 2020 під час прикордонного контролю в пункті пропуску «Мілове» прикордонним нарядом «ПД» під час здійснення прикордонного контролю було встановлено, що 26 вересня 2020 року через недіючий пункт пропуску вона незаконно перетнула Державного кордону України, чим порушила вимоги пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2019 року №815 «Про порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб,переміщення товарів з таких територій», чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.204-2 КУпАП. Однак з правопорушенням вона не згодна винесена постанова містить не достовірну інформацію. Перед складанням постанови її не були роз`яснені права, часу для підготовки для звернення за правовою допомогою її не надавався, зміст постанови не проголошувався, права роз`яснені вже після накладання адміністративного стягнення, що порушує її права на захист своїх прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП на що вказує сам текст який свідчить про роз`яснення прав вже після складання постанови та накладання адміністративного стягнення, що також не відповідає вимогам Закону. Не були виявлені обставини, які виключають адміністративну відповідальність, пом`якшують і обтяжують відповідальність, не взяті до уваги її пояснення а також не з`ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, чим порушено ст. 245 КУпАП. В наслідок чого при винесені постанови не було враховано характер вчиненого правопорушення при призначенні адміністративного стягнення, чим порушено вимоги ч.2 ст.33 КУпАП. Постанова яка складена відносно неї не містить доказів підтвердження її вини у вчинені адміністративного правопорушення, тому ця постанова є не обґрунтованою.

Постанова не містить печатки відповідного органу охорони державного кордону, чим порушено наказ МВС України від 18 вересня 2013 року № 898(у редакції наказу МВС України від 21 грудня 2018 року №1046) відповідно до якого постанова підписується посадовою особою, уповноваженою розглядати справи про адміністративні правопороушення, та скріплюється печаткою відповідного органу (підрозділу) охорони державного кордону. Оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення не містить посилання на належні та допустимі докази підтвердження неправомірного перетину державного кордону України з тимчасово-окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово-непрацюючий пункт пропуску а тому підлягає скасуванню.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилася однак у своєму адміністративному позові повідомила про можливість розгляду справи за її відсутністю.

Відповідач старший групи АЮД відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних лейтенанта Волківський О.Ю. до судового засідання не з`явився, однак був належно повідомлений про час, місце розгляду справи про причину неявки не повідомив яку слід вважати неповажною. Надав до суду відзив з запереченнями проти адміністративного позову з додатками а саме світлокопії документів заяву про відмову від безоплатної допомоги ОСОБА_1 , пам`ятку про процесуальні права ст. 268 КУпАП та СТ. 63 Конституції України, письмові пояснення ОСОБА_1 які не завірені належним чином.

У своєму відзиві відповідач Волківський О.Ю. просив у задоволенні адміністративного позову позивачу ОСОБА_1 відмовити за необгрунтованістю заявлених позовних вимог. Обгрунтував свій відзив тим, що за ст. 68 Конституції України відповідно якої кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Також ним було вказано на те, що позивачем порушено вимоги п.3 ст.288 КУпАП «Порядок оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, а саме «Скарга подається в орган (посадовій особі) який виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення,якщо інше не встановлено законодавством України Скарга,що надійшла,протягом трьох діб надсилається разом із справою органу (посадовій особі) правомочному відповідно до цієї статті її розглядати». Статтею 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» слід, що в`їзд осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзд осіб, переміщення товарів з таких територій здійснюються через контрольні пункти в`їзду-виїзду. Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповану території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб,переміщення товарів із таких територій визначені Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2019 року №815 в якому визначено, що в`їзд/виїзд осіб у тому числі транспортних засобів,за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповану території та з таких територій здійснюється виключно через визначенні контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку. 23 серпня 2020 року на ділянці проведення операції об`єднаних сил в межах Донецької та Луганської областей функціонували усі визначені КПВВ про що наявна інформація в інтернет виданнях та на сайтах Операції об`єднаних сил, Державної прикордонної служби, Східного регіонального управління та відповідних прикордонних загонів.. 23 серпня 2020 року окупаційною владою тимчасово окупованої території України здійснювався пропуск громадян через КПВВ «Станиця Луганська», КПВВ «Новотроїцьке» з 07.00 до 18.30, який найближчий до м. Донецька. Позивач під час перетину державного кордону України з території Російської Федерації в ППр «Мілове» пояснив, що 23.08.2020 року перетнула державного кордон України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово недіючий ППр «Успенка», чим порушила порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року №815 . При дачі пояснень позивач не висказував та не надавав будь яких заперечень або зауважень до змісту відібраних пояснень та не надавав будь яких документів, які звільняли позивача від адміністративної відповідальності або пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. В матеріалах справи про адміністративні правопорушення наявна заява позивача про доведення йому права на отримання безоплатної правової допомоги. Даною заявою позивач відмовився від правової допомоги та бажав захищати себе особисто. В матеріалах справи про адміністративне правопорушення також мається наявна пам`ятка якою до позивача доведені положення ст. 63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Під час розгляду справи про адміністративні правопорушення були враховані обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, щире розкаяння винної та накладено мінімальне стягнення передбачене ч.1 ст.204 -2 КУпАП. Окрім того з позовної заяви та матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що позивач порядок виїзду з тимчасово окупованих територій України знає та навмисно порушила його, чим відповідно до ст. 18 КУпАП загрожує державному та громадському порядку. Стороною відповідача було вказано, що відповідно до ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити правові невиконання стягнення. Бланк постанови про накладання стягнення затверджений наказом МВС від 18.09.2013 року №898 «Про затвердження інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справи про адміністративні правопорушення»,в графі 3 якої зазначені правові наслідки невиконання стягнення, які не впливають на кваліфікацію дій позивача при порушення порядку виїзду з тимчасово окупованих територій України на територію Російської Федерації.

Представник від Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгена Пікуса до судового засідання не з`явився був належно повідомлений про час, місце розгляду справи, причину неявки до суду не повідомив яку слід вважати неповажною. До суду була надана світлокопія відзиву з запереченнями проти адміністративного позову з додатками копія паспорту правопорушникаОСОБА_1 , письмові пояснення ОСОБА_1 , копія постанови про притягнення до адміністративної відповідальностіОСОБА_1 , рапорт старшого техніка ВПС «Мілове» старшого прапорщика ОСОБА_5 , помятка ст.268 КУпАП,ст.63 конституції України, заява ОСОБА_1 про відмову у наданні правової допомоги які не мають електронного підпису, належним чином не завірені.

Стаття 55 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом 1 ч. 1ст. 20 КАС України встановлено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП слід що, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і т.д.

Згідно ч. 1 ст. 258 КУпАП «Протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п`ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), а також статтями 202-203-1, 204-2, 204-4 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається».

Згідно п.п. 6 п. 3 розділу II Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення затвердженої наказом МВС України від 08.09.2013 року № 898, інспектор мав право розглядати справу про адміністративне правопорушення та накладати адміністративне стягнення.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Як вбачається з позовної заяви позивач ОСОБА_1 не погодившись з постановою про накладання на неї стягнення оспарює її, вказавши на те, що постанова містить недостовірну інформацію вона не визнає щирого каяття та не була згодна з порушеннями які вказані у постанові відносно неї. Вказала на те, що її не були роз`яснені права та не надано часу для підготовки, для звернення за правовою допомогою а сам зміст постанови не проголошувався не взяті до уваги її пояснення та не з`ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Немає у постанові посилань на належні та допустимі докази підтвердження неправомірного перетину державного кордону України з тимчасово-окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово - непрацюючий пункт пропуску.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України «В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.»

Згідно ч.1ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Як слід з ст. 62 Конституції України «Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконними шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь»

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Як слід з ч.1ч.2 ст.77 КАС України «. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.»

За ч.9 ст.79 КАС України «Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.»

За ч.5 ст.94 КАС України «Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.»

З ч.3 ст.162 КАС України « Копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.»

Отже слід врахувати доводи позивача та сторони відповідача та частково задовольнити заявлені позовні вимоги, сторона відповідача проігнорувала вимоги КАС України надані документи не були завірені належним чином переслані єлектронною поштою не мали належного підпису та не надіслані стороні позивача для подання відповіді на відзив з запереченнями.

З таких підстав отримані судом копії документів відповідачів не мають юридичної сили і не можуть братися до відома при ухваленні рішення. Сторона відповідача не надала до суду доказів якіб могли були бути покладені до рішення, слід вважати , що позовні вимоги були визнанні.

Доводи які викладені у адміністративному позові позивачем слід вважати достовірними а саме: не визнання щирого каяття та не згода з порушеннями які вказані у постанові відносно неї і те, що її не були роз`яснені права та не надано часу для підготовки, для звернення за правовою допомогою а сам зміст постанови не проголошувався не взяті до уваги її пояснення та не з`ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і їх слід тлумачити на користь позивача.

Відносно протиправності складання постанови слід у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки посадова особа уповноважена згідно ст. 222-1 КУпАП розглядати справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, порушенням іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через її територію, невиконанням рішення про заборону в`їзду в Україну, порушенням порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, а також з порушенням порядку в`їзду до району проведення антитерористичної операції або виїзду з нього (стаття 202, частина друга статті 203, стаття 203-1 (щодо порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в`їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі), статті 204-2, 204-4). Від імені органів Державної прикордонної служби України розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: начальники органів охорони державного кордону та Морської охорони Державної прикордонної служби України та їх заступники; інші посадові особи, уповноважені керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону України. Уповноважені посадові особи органів Державної прикордонної служби України можуть стягувати накладені ними штрафи незалежно від їх розміру в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон, контрольних пунктах в`їзду-виїзду та місцях їх дислокації виключно за допомогою безготівкових платіжних терміналів.

Позивачем, ОСОБА_1 , при подачі адміністративного позову був сплачений судовий збір у сумі 420 гривень 40 копійок та частково задоволено позовні вимоги .

Відповідно до ч.3 ст. 139 КАС України «При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.» З таких підстав судові витрати згідно пропорційності становлять 420 гривень 40 копійок : 2 = 210 гривень 20 копійок які підлягають поверненню позивачу.

На підставі викладеного,керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 20, 71, 77, 86, 90, 159-163, 186 КАС України, ст.ст. 222-1, 247, 251, 258, 283 КУпАП, ст. 33, 62 Конституції України,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити - частково.

Скасувати постанову серії № 000802 від 27 вересня 2020 року, винесену відносно ОСОБА_1 старшим групи АЮД відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних лейтенантом Волківським Олегом Юрійовичем, щодо притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП - закрити.

У частині визнання постанови № 000802 від 27 вересня 2020 року винесену відносно ОСОБА_1 старшим групи АЮД відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних лейтенантом Волківським Олегом Юрійовичем протиправною у задоволенні відмовити.

Стягнути з Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгена Пікуса. за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений нею при подачі адміністративного позову судовий збір у сумі 210 гривень 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду у десятиденний строк з дня його проголошення, шляхом направлення скарги через Міловський районний суд Луганської області.

Суддя: С.І. Чехов