Справа № 160/5543/20
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2020-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2020 року м. Дніпросправа № 160/5543/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Кругового О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 липня 2020 р. в адміністративній справі №160/5543/20 (суддя Ільков В.В) за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради "Аульський водовід", про стягнення адміністративно-господарських санкцій,-

В С Т А Н О В И В:

Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило стягнути з Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради Аульський водовід на користь держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2019 рік у розмірі 561014,88 гривень.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідач до 15 квітня 2019 р. у добровільному порядку не сплатив адміністративно-господарські санкції за 4 робочих місця, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, і не зайнятих особами з інвалідністю у 2019 році, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 561014,88 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 липня 2020 р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку Дніпропетровським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів.

Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, скаржник просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Скаржник вказує, що адміністративно - господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями самостійно у строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною 1 статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні». Тому, відповідач до 15.04.2020 повинен був самостійно сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі 561014,88 грн. за 4 робочих місця, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, і не зайнятих особами з інвалідністю у 2019 році. Оскільки зазначена сума у визначений законодавством строк відповідачем не сплачена, утворилась заборгованість у розмірі 561014,88 грн.

Відповідач надіслав до апеляційного суду письмовий відзив, у якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. У відзиві відповідач посилається на висновки Верховного Суду в аналогічних справах. Зазначає, що вживав всі можливі дії для виконання нормативу робочих місць, зайнятих особами з інвалідністю, та позивач не мав правових підстав для нарахування йому адміністративно-господарських санкцій у розмірі 561014,88 грн. Станом на звітний період на підприємстві працевлаштовані 14 осіб з інвалідністю.

Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до положень статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено, що Комунальне підприємство Дніпропетровської обласної Ради Аульський водовід перебуває на обліку у Дніпропетровському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів, як підприємство, яке в своїй діяльності використовує найману працю.

21 лютого 2020 р. відповідачем подано звіт за формою 10-ПІ про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2019 рік, відповідно до якого: середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу 417; середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, 13; кількість штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в України, 17; сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю - 561016,00 гривень.

Згідно розрахунку позивача щодо стягнення заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю сума адміністративно-господарських санкцій становить 561014,88 гривень.

Відповідач суму адміністративно-господарських санкцій за 2019 рік у добровільному порядку не сплатив, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування адміністративно-господарських санкцій, оскільки відповідач здійснював необхідні дії на виконання обов`язку зі створення робочих місць для інвалідів, доказів, які б свідчили про те, що позивач відмовляв у прийнятті на роботу особам з інвалідністю протягом 2019 року, які безпосередньо зверталися до відповідача або, які були направлені переліченими у ст. 18 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні органами, суду надано не було.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Положеннями частини 8 статті 69 Господарського кодексу України визначено, що підприємство з правом найму робочої сили забезпечує визначену відповідно до закону кількість робочих місць для працевлаштування неповнолітніх, інвалідів, інших категорій громадян, які потребують соціального захисту. Відповідальність підприємства за невиконання даної вимоги встановлюється законом.

Статтею 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" передбачено, що забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань особи з інвалідністю, наявних у неї професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи. Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 19 цього ж Закону передбачено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування осіб з інвалідністю, з огляду і на приписи Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70, роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Відповідно до статті 18-1 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" особа з інвалідністю, яка не досягла пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованою у державній службі зайнятості як безробітна. Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у особи з інвалідністю кваліфікації та знань, з урахуванням її побажань.

Наказом Міністерства соціальної політики України № 316 від 31 травня 2013 р. затверджена форма звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" та Порядок подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)".

Відповідно до звіту відповідача за формою 10-ПІ про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2019 рік середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, 13, кількість штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в України, 17 (а.с. 4).

Відповідно до наказу відповідача № 12/1 від 02 січня 2019 р. на підприємстві виділено та заброньовано 4 робочих місця із наявних вакансій у штатному розкладі, на які допустимо працевлаштування осіб з інвалідністю, а саме: машиніст крану 1 робоче місце, прибиральник території 2 робочих місця, апаратник хімводоочищення 4 одиниці (а.с.84). Також у 2019 році відповідач щомісяця подавав до Криничанського районного центру зайнятості населення звітність Інформація про попит на робочу силу (вакансії) за формою №3-ПН (а.с. 85-108).

Відомості про відмову відповідача у працевлаштуванні інвалідів у 2019 році позивач суду не надав.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, що відповідачем було виконано всі вимоги, передбачені чинним законодавством України, щодо організації та створення робочих місць для осіб з інвалідністю, що є підставою для відмови у задоволенні позову, ґрунтуються на повно встановлених обставинах у справі та відповідають нормам матеріального права.

Зважаючи на те, що доводи апеляційної інстанції висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 липня 2020 р. в адміністративній справі № 160/5543/20 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 21 жовтня 2020 р. і касаційному оскарженню не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Т.С. Прокопчук

суддя О.О. Круговий