Справа № 640/17312/19
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2020-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2020 року м. Київ № 640/17312/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомZHEJIANG SIMON INTERNATIONAL LOGISTICS CO., LTD (Товариства з обмеженою відповідальністю "Чжецзян Саймон")
до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України; Служби безпеки України
провизнання дій протиправними та скасування наказів в окремій частині, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось ZHEJIANG SIMON INTERNATIONAL LOGISTICS CO., LTD (згідно з перекладом на українську мову товариство з обмеженою відповідальністю «Чжецзян Саймон») (далі - позивач) з позовом до Міністерства економічного розвитку та торгівлі України (далі - відповідач-1), Служби безпеки України (далі - відповідач-2 та/або СБУ) та просить суд:

- визнати протиправними дії Служби безпеки України пов`язані з внесенням до Міністерства економічного розвитку та торгівлі України подання щодо застосування спеціальних санкцій до ZHEJIANG SIMON INTERNATIONAL LOGISTICS CO., LTD;

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства економічного розвитку та торгівлі України від 21.11.2018 року №1717 «Про застосування спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності на території України - до іноземних суб`єктів господарювання» в частині застосування спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності на території України до ZHEJIANG SIMON INTERNATIONAL LOGISTICS CO., LTD, зазначеного в пункті 122 Додатку до наказу Міністерства економічного розвитку та торгівлі України від 21.11.2018 року №1717 «Про застосування спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності на території України - до іноземних суб`єктів господарювання»;

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства економічного розвитку та торгівлі України від 03.04.2019 року №557 «Про переведення суб`єктів господарської діяльності на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності» в частині ZHEJIANG SIMON INTERNATIONAL LOGISTICS CO., LTD, зазначеного в пункті 122 Додатку до наказу наказ Міністерства економічного розвитку та торгівлі України від 03.04.2019 року №557 «Про переведення суб`єктів господарської діяльності на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності»;

- зобов`язати Міністерство економічного розвитку та торгівлі України скасувати стосовно ZHEJIANG SIMON INTERNATIONAL LOGISTICS CO., LTD дію санкції - індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що ним не вчинялось будь-яких порушень положень Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» чи інших нормативно-правових актів та у його діях відсутні ознаки, які можуть зашкодити національної економічної безпеки. Також, ZHEJIANG SIMON INTERNATIONAL LOGISTICS CO., LTD стверджує, що у переліку, який є додатком до наказу Міністерства економічного розвитку та торгівлі України від 21.11.2018 року №1717 «Про застосування спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності на території України - до іноземних суб`єктів господарювання» міститься посилання на статтю 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», яка не може свідчити про порушення законодавства, оскільки регламентує види спеціальних санкцій та порядок їх застосування. Разом з цим, позивач вказує на оформлення відповідачем-1 наказу від 03.04.2019 року №557 «Про переведення суб`єктів господарської діяльності на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності» із суттєвими порушеннями вимог чинного законодавства та виданий за відсутності жодних правових підстав.

Представником відповідача-1 подано відзив на позовну заяву, у якому останній стверджує про правомірність прийнятих ним рішень. Так, зокрема, Міністерство економічного розвитку та торгівлі України вказує, що на підставі частини 2 статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» за поданням Служби безпеки України від 31.10.2018 року №8/1/2-12055ДСК (вх. від 07.11.2018 №05/2412ДСК), за порушення частини 2 статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та статті 483 Митного кодексу України, а саме за проведення позивачем дій, які можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки України і було прийнято наказ від 21.11.2018 року №1717 «Про застосування спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності на території України - до іноземних суб`єктів господарювання». Також, відповідач-1 стверджував, що подання відповідача-2 за змістом і формою відповідача вимогам чинного законодавства, а у нього відсутні повноваження щодо перевірки обставин наявності/відсутності порушень як таких. Окрім цього, відповідача-2 зазначає, що наказ від 03.04.2019 року №557 «Про переведення суб`єктів господарської діяльності на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності» в частині ZHEJIANG SIMON INTERNATIONAL LOGISTICS CO., LTD не є застосуванням нової санкції до позивача, а відбувається автоматично після закінчення дії санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності. При цьому, Міністерством економічного розвитку та торгівлі України вказано, що позивачем не усунуто порушення статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та не вжиті будь-які практичні заходи з метою приведення своєї зовнішньоекономічної діяльності у відповідність до вимог законодавства. Також, відповідачем-1 звернуто увагу на те, що до спірних правовідносин слід застосовувати положення статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» у відповідній редакції.

Представником відповідача-2 подано відзив на позовну заяву, у якому останній стверджує про правомірність своїх дій та просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову. Зокрема, відповідач-2 вказує, що підготовка та направлення до Міністерства економічного розвитку та торгівлі України подань щодо необхідності застосування до суб`єктів господарювання спеціальних санкцій право СБУ надане чинним законодавством.

У додаткових поясненнях до відзиву на позовну заяву відповідач-2 повідомив суд, що подання було підготовлено, серед іншого, внаслідок надходження 25.10.2018 року доручення від Прокуратури АР Крим в рамках кримінального провадження №000055 стосовно ініціювання перед відповідачем-1 застосування спеціальних санкцій до суб`єктів господарювання, у тому числі позивача.

В свою чергу, представником позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву, що подання не містить обов`язкових відомостей про найменування та реквізити контрагента, при виконання контракту з яким порушено законодавство, не містить зміст порушення, які начебто були порушені. Окрім цього, позивач вказує, що наказ від 21.11.2018 року №1717 «Про застосування спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності на території України - до іноземних суб`єктів господарювання» в частині ZHEJIANG SIMON INTERNATIONAL LOGISTICS CO., LTD не містить норми чинного законодавства, які були ним порушені, а також дати, з якої санкція починає діяти, не визначає конкретної норми (підстави) передбаченої статею 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність». Також, представник позивача зазначив, у що відповідача-1 були відсутні правові підстави для прийняття наказу від 03.04.2019 року №557 «Про переведення суб`єктів господарської діяльності на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності» в частині ZHEJIANG SIMON INTERNATIONAL LOGISTICS CO., LTD, оскільки стаття 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» припинила свою дію та була виключена на підставі Закону №2473-VIII від 21.06.2018 року «Про валюту і валютні операції». Водночас, представник позивача вказав, що стаття 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та Положення визначають санкції, як окремі види санкцій, а не такі, що є похідними один від одного, з урахуванням чого наказ видається щодо застосування кожної конкретної санкції, а не її продовження, як зазначає про це відповідач-1.

Також, представником позивача подано відповідь на відзив відповідача-2, де останній вказав, що подання СБУ прийнято за відсутності правових підстав для його прийняття, неналежно оформлено, з огляду на що просить суд задовольнити позовні вимоги заявлені до відповідача-2 в повнову обсязі.

Справа вирішується на підставі наявних в ній матеріалів.

Розглянувши подані матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом звертає увагу на наступне.

Службою безпеки України сформовано подання від 31.10.2018 року №8/1/2-12055 «Щодо застосування спеціальної санкції до суб`єктів ЗЕД» та подано його до Міністерства економічного розвитку та торгівлі України (вх. 05/2412дск від 07.11.2018 року), де вказано, що Головним управлінням в ході здійснення заходів, спрямованих на захист інтересів держави у зовнішньоекономічній сфері, отримано інформацію щодо порушення ТОВ «Житло буд перспектива», здійснювало імпортні операції з компаніями та компаніями-нерезидентами, зокрема, ZHEJIANG SIMON INTERNATIONAL LOGISTICS CO., LTD. (тут і надалі - подання).

У поданні вказано про встановлення обставин того, що вітчизняне товариство з метою ухилення від сплати митних платежів, використовуючи підконтрольні іноземні компанії (ZHEJIANG SIMON INTERNATIONAL LOGISTICS CO., LTD), вносить недостовірні дані до офіційних документальних матеріалів митних органів України, яким фактично занижується митна вартість товару, що, в свою чергу, наносить збитки економічним інтересам держави. Розрахунки між ТОВ «Житло буд перспектива» та компаніями-нерезидентами здійснюється поза банківською системою, а отримані від вказаних операцій кошти використовуються в тіньовому обігу України. Вказане створює загрозу національній безпеці, зокрема сприяє «тінізації» національної економіки України, що згідно зі статтю 7 Закону України «Про основи національної безпеки України» визначено реальними та потенційними загрозами національній безпеці України в економічній сфері.

З урахуванням вказаного Служба безпеки України просила відповідача-1 застосувати спеціальну санкцію у вигляді тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності до ТОВ «Житло Буд Преспектива» та, зокрема до ZHEJIANG SIMON INTERNATIONAL LOGISTICS CO., LTD за порушення статті 483 Митного кодексу України та статті 2, частини 1 статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність».

За наслідком розгляду подання, Міністерством економічного розвитку та торгівлі України прийнято наказ від 21.11.2018 року №1717 «Про застосування спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності на території України - до іноземних суб`єктів господарювання».

Пунктом 122 Додатку до наказу Міністерства економічного розвитку та торгівлі України від 21.11.2018 року №1717 «Про застосування спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності на території України - до іноземних суб`єктів господарювання» застосовано до ZHEJIANG SIMON INTERNATIONAL LOGISTICS CO., LTD спеціальну санкцію - тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності на території України (тут і надалі спірне та/або оскаржуване рішення №1).

Спірне рішення №1 прийнято на підставі статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» за проведення дій, які можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки на підставі подань Служби безпеки України.

В подальшому, відповідно до частини 6 статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» Міністерством економічного розвитку та торгівлі України прийнято наказ від 03.04.2019 року №557, яким наказано перевести на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності іноземних суб`єктів господарювання, зокрема, ZHEJIANG SIMON INTERNATIONAL LOGISTICS CO., LTD та зупинено дію наказів Мінекономрозвитку, зокрема, наказу від 21.11.2018 року №1717 у частині застосування спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності України - до іноземних суб`єктів господарської діяльності (тут і надалі спірне та/або оскаржуване рішення №2).

Тут і надалі разом спірні та/або оскаржувані рішення.

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та враховує наступне.

Виходячи з положень Конституції (Основного Закону) України, Декларації про державний суверенітет України, Закону Української РСР "Про економічну самостійність Української РСР" та загальновизнаних міжнародних норм і правил, враховуючи, що однією з засад реалізації державного суверенітету України є її самостійність при здійсненні та регулюванні зовнішньоекономічних відносин, беручи до уваги зобов`язання, взяті Україною в рамках міжнародних договорів України та інших угод, бажаючи всебічного розвитку економічних відносин з іншими державами на взаємовигідній основі, маючи на меті запровадити правове регулювання всіх видів зовнішньоекономічної діяльності в Україні, включаючи зовнішню торгівлю, економічне, науково-технічне співробітництво, спеціалізацію та кооперацію в галузі виробництва, науки і техніки, економічні зв`язки в галузі будівництва, транспорту, експедиторських, страхових, розрахункових, кредитних та інших банківських операцій, надання різноманітних послуг Верховною Радою України прийнято Закон України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991 року N 959-XII (далі - Закон N 959-XII).

Згідно із статтею 1 Закону N 959-XII зовнішньоекономічна діяльність - діяльність суб`єктів господарської діяльності України та іноземних суб`єктів господарської діяльності, побудована на взаємовідносинах між ними, що має місце як на території України, так і за її межами.

Суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності в Україні є, серед іншого, юридичні особи, зареєстровані як такі в Україні і які мають постійне місцезнаходження на території України (підприємства, організації та об`єднання всіх видів, включаючи акціонерні та інші види господарських товариств, асоціації, спілки, концерни, консорціуми, торговельні доми, посередницькі та консультаційні фірми, кооперативи, кредитно-фінансові установи, міжнародні об`єднання, організації та інші), в тому числі юридичні особи, майно та/або капітал яких є повністю у власності іноземних суб`єктів господарської діяльності; інші суб`єкти господарської діяльності, передбачені законами України (ч. 1 ст. 3 Закону N 959-XII).

Відповідно до частини 1 статті 35 Закону N 959-XII суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності несуть відповідальність у видах та формах, передбачених статтями 33 і 37 цього Закону, іншими законами України та/або зовнішньоекономічними договорами (контрактами).

Частиною 1 статті 37 Закону N 959-XII встановлено, що за порушення цього або пов`язаних з ним законів України до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб`єктів господарської діяльності можуть бути застосовані такі спеціальні санкції:

- накладення штрафів у випадках несвоєчасного виконання або невиконання суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності та іноземними суб`єктами господарської діяльності своїх обов`язків згідно з цим або пов`язаних з ним законів України. Розмір таких штрафів визначається відповідними положеннями законів України та/або рішеннями судових органів України;

- застосування до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та іноземних суб`єктів господарської діяльності індивідуального режиму ліцензування у випадках порушення такими суб`єктами цього Закону та/або пов`язаних з ним законів України, що встановлюють певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій;

- тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності у випадках порушення цього Закону або пов`язаних з ним законів України, проведення дій, які можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки.

Положення частини 2 та 3 статті 37 Закону N 959-XII передбачено, що санкції, зазначені у цій статті, застосовуються центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики за поданням органів доходів і зборів та контрольно-ревізійної служб, правоохоронних органів, органів Антимонопольного комітету України, національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, та Національного банку України або за рішенням суду. Санкції, зазначені у цій статті, можуть бути застосовані до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб`єктів господарської діяльності протягом трьох років з дня виявлення порушення законодавства.

Подання щодо застосування санкцій повинно містити такі дані: найменування та реквізити суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності (для іноземних суб`єктів господарювання - мовою країни їхнього місцезнаходження), відомості про зміст порушення з посиланням на конкретні положення законодавства України, вид спеціальної санкції, яку пропонується застосувати, найменування та реквізити контрагента, при виконанні контракту з яким порушено законодавство, іншу доцільну інформацію.

Наказом Міністерства економіки України від 17.04.2000 року №52, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.05.2000 року за №260/4481 затверджено Положення про порядок застосування до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України та іноземних суб`єктів господарської діяльності спеціальних санкцій, передбачених статтею 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», яке визначає порядок застосування (скасування, зміни виду, тимчасового зупинення дії) Міністерством економічного розвитку і торгівлі України спеціальних санкцій (далі - санкції), передбачених статтею 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", до українських суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та іноземних суб`єктів господарської діяльності (далі - суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності) (далі - Положення №52).

У відповідності до підпункту 1.1 пункту 1 Положення №52 спеціальні санкції - індивідуальний режим ліцензування або тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності - застосовуються Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності за поданням органів державної податкової та контрольно-ревізійної служб, митних, правоохоронних органів, органів Антимонопольного комітету України, спеціально уповноваженого органу виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг та Національного банку України або за рішенням суду.

Санкції застосовуються Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, що порушили Закон України "Про зовнішньоекономічну діяльність" та пов`язані з ним закони України, зокрема в разі порушення суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності валютного, митного, податкового, іншого законодавства, що встановлює певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій, та в разі проведення ними дій, які можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки (п. 1.2 розділу I Положення №52).

Згідно із підпунктом 4.1 пункту 4 Положення №52 опрацювання подань щодо застосування (скасування, зміни виду, тимчасового зупинення дії) санкцій до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності від органів державної податкової та контрольно-ревізійної служб, митних, правоохоронних органів, органів Антимонопольного комітету України, спеціально уповноваженого органу виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг, Національного банку України покладено на відділ контролю у сфері зовнішньоекономічної діяльності департаменту регулювання зовнішньоекономічної діяльності та відділ правового забезпечення зовнішньоекономічної діяльності Міністерства економічного розвитку і торгівлі України.

В контексті положень підпункту 4.2 пункту 4 Положення №52 подання щодо застосування спеціальних санкцій до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності або тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності повинні містити інформацію: найменування та реквізити суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності (для іноземних суб`єктів господарювання мовою країни їхнього місцезнаходження), найменування та реквізити контрагента, при виконанні контракту з яким порушено законодавство; відомості про зміст порушення з посиланням на конкретні положення законодавства України, іншу доцільну інформацію.

У поданні повинна міститись пропозиція щодо виду санкції, яку пропонується застосувати.

Якщо в отриманих поданнях зазначену інформацію повністю не відображено та відсутня в них інформація не перебуває в розпорядженні Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, то Міністерство економічного розвитку і торгівлі України робить запит до ініціатора подання або до інших органів державного управління та валютного контролю, суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, щодо яких є подання про застосування спеціальних санкцій, щодо уточнення інформації про суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності.

Аналіз наведених положень дає суду підстави дійти до висновку, що підставою для застосування Міністерством економічного розвитку і торгівлі України спеціальної санкції - тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності є подання відповідних органів, яке має обов`язково містити у відповідності до Закону N 959-XII такі дані: найменування та реквізити суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності (для іноземних суб`єктів господарювання - мовою країни їхнього місцезнаходження), відомості про зміст порушення з посиланням на конкретні положення законодавства України, вид спеціальної санкції, яку пропонується застосувати, найменування та реквізити контрагента, при виконанні контракту з яким порушено законодавство, іншу доцільну інформацію.

В свою чергу, у відповідності до вимог Положення №52 подання має ще містити найменування та реквізити контрагента, при виконанні контракту з яким порушено законодавство; відомості про зміст порушення з посиланням на конкретні положення законодавства України, іншу доцільну інформацію.

У поданні повинна міститись пропозиція щодо виду санкції, яку пропонується застосувати.

При цьому, якщо в отриманих поданнях зазначену інформацію повністю не відображено та відсутня в них інформація не перебуває в розпорядженні Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, то Міністерство економічного розвитку і торгівлі України робить запит до ініціатора подання щодо уточнення інформації про суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності.

Як стверджує позивач, подання служби безпеки України не відповідало формі і змісту встановленого законом.

Оцінюючи доводи ZHEJIANG SIMON INTERNATIONAL LOGISTICS CO., LTD в цій частині, з урахуванням викладених відповідачем-2 заперечень щодо зазначеного, суд зверне увагу на наступне.

Проаналізувавши зміст подання відповідача-2 суд звертає увагу, що останнє не містить в собі найменування та реквізити контрагента, при виконанні контракту з яким порушено законодавство.

В матеріалах справи відсутні належні та достатні докази на підтвердження обставин звернення відповідача-1 до відповідача-2 в порядку підпункта 4.2 пункту 4 Положення №52 з метою отримання уточненої інформації.

Окрім цього, в поданні вказано серед іншого про порушення статті 483 Митного кодексу України.

Згідно із частиною 1 статті 483 Митного кодексу України (далі - МК України) переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка протягом року притягалася до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого цією статтею або статтею 482 цього Кодексу, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 200 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України (ч. 2 ст. 483 МК України).

Між тим, доказів фактичної наявності у діях позивача порушень статті 483 МК України, таких як акт перевірки, постанови про застосування штрафних санкцій, матеріали адміністративної справи не містять.

В той же час, згідно із частиною 1 статті 24 Закону України «Про Службу безпеки України» від 25.03.1992 року № 2229-XII (далі - Закон № 2229-XII) Служба безпеки України відповідно до своїх основних завдань зобов`язана: 1) здійснювати інформаційно-аналітичну роботу в інтересах ефективного проведення органами державної влади та управління України внутрішньої і зовнішньої діяльності, вирішення проблем оборони, соціально-економічного будівництва, науково-технічного прогресу, екології та інших питань, пов`язаних з національною безпекою України; 2) здійснювати заходи контррозвідувального забезпечення дипломатичних представництв, консульських та інших державних установ, а також заходи, пов`язані з охороною державних інтересів у сфері зовнішньополітичної та зовнішньоекономічної діяльності, безпекою громадян України за кордоном; 3) виявляти, припиняти та розкривати кримінальні правопорушення, розслідування яких віднесено законодавством до компетенції Служби безпеки України, проводити їх досудове розслідування; розшукувати осіб, які переховуються у зв`язку із вчиненням зазначених кримінальних правопорушень; 4) здійснювати контррозвідувальні заходи з метою попередження, виявлення, припинення і розкриття будь-яких форм розвідувально-підривної діяльності проти України; 5) забезпечувати захист державного суверенітету, конституційного ладу і територіальної цілісності України від протиправних посягань з боку окремих осіб та їх об`єднань; 6) здійснювати контррозвідувальне забезпечення оборонного комплексу, Збройних Сил України, інших військових формувань, дислокованих на території України, енергетики, транспорту, зв`язку, а також важливих об`єктів інших галузей господарства; 7) брати участь у розробці і здійсненні відповідно до Закону України "Про державну таємницю" та інших актів законодавства заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та здійснення контролю за додержанням порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв, що містять службову інформацію, зібрану у процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, сприяти у порядку, передбаченому законодавством, підприємствам, установам, організаціям та підприємцям у збереженні комерційної таємниці, розголошення якої може завдати шкоди життєво важливим інтересам України; 8) здійснювати відповідно до законодавства профілактику правопорушень у сфері державної безпеки; 9) у межах визначеної законодавством компетенції забезпечувати захист особистої безпеки громадян і осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, у разі надходження від них, членів їх сімей та близьких родичів заяви, звернення керівника відповідного державного органу чи отримання оперативної та іншої інформації про наявність загрози їх життю, здоров`ю, житлу чи майну; брати участь у реабілітації і поновленні прав незаконно репресованих осіб; 10) сприяти Державній прикордонній службі України в охороні державного кордону України; 11) сприяти забезпеченню режиму воєнного та надзвичайного стану в разі їх оголошення, а також ліквідації наслідків стихійного лиха, значних аварій, катастроф, епідемій, епізоотій та інших надзвичайних ситуацій; 12) подавати наявними силами і засобами, в тому числі і технічними, допомогу органам Національної поліції, іншим правоохоронним органам у боротьбі із вчиненням кримінальних правопорушень; 13) брати участь у розробці заходів і вирішенні питань, що стосуються в`їзду в Україну та виїзду за кордон, перебування на її території іноземців та осіб без громадянства, прикордонного режиму і митних правил, приймати рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцю або особі без громадянства, про скорочення строку тимчасового перебування іноземця та особи без громадянства на території України, про примусове повернення іноземця або особи без громадянства в країну походження або третю країну; 15) проводити наукові дослідження і дослідно-конструкторські роботи, впроваджувати їх результати в практику діяльності Служби безпеки України; 16) виконувати за дорученням Президента України інші завдання, безпосередньо спрямовані на забезпечення внутрішньої та зовнішньої безпеки держави; 17) брати участь у розробленні та здійсненні заходів щодо фізичного захисту ядерних установок, ядерних матеріалів, радіоактивних відходів, інших джерел іонізуючого випромінювання, а також у проведенні спеціальної перевірки щодо допуску до особливих робіт; 18) забезпечувати внесення відомостей до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, та підтримання таких відомостей в актуальному стані у межах, визначених законодавством.

Суд акцентує увагу на тому, що Законом № 2229-XII не надано повноважень СБУ щодо застосування будь-яких штрафних санкцій за порушення митного законодавства.

Додатково суд акцентує увагу на тому, що зміст подання зводиться до висновку відповідача-2 про наявність ознак ухилення від сплати митних платежів, заниження митної вартості товарів, що наносить збитки економічним інтересам держави, проте підстав такого подання - стаття 483 МК України - містить зовсім інший зміст та не передбачає кримінальної відповідальності.

Варто відмітити, що обставини про які вказує відповідач-2 у поданні відповідають статті 485 МК України (дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів), проте остання не покладена в основу подання.

Більше того, суд акцентує увагу на тому, що подання сформовано 31.10.2018 року, а станом на час вирішення спору по суті належних та достатніх доказів на підтвердження обставин, які покладені в його основу матеріли адміністративної справи не містять.

Окрім цього, суд погоджується із твердженнями позивача, що подання не містить зазначення жодного конкретного порушення ZHEJIANG SIMON INTERNATIONAL LOGISTICS CO., LTD чинного законодавства із зазначенням таких норм.

З урахуванням наведеного суд вважає, що подання не містить в собі обов`язкових відомостей, передбачених Законом N 959-XII та Положенням №52, необхідних для застосування спеціальних санкцій до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо визнання протиправними дії Служби безпеки України пов`язані з внесенням до Міністерства економічного розвитку та торгівлі України подання щодо застосування спеціальних санкцій до ZHEJIANG SIMON INTERNATIONAL LOGISTICS CO., LTD.

Надаючи оцінку спірному рішенню №1 суд вкаже наступне.

Відповідно до підпункту 4.8 пункту 4 Положення №52 про застосування санкцій, передбачених статтею 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", видається наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, у якому вказуються норми чинного законодавства, які було порушено, матеріали, на підставі яких видано наказ, реквізити суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, до яких застосовані санкції, та вид санкції, дата, з якої санкція починає діяти.

Відповідні накази Міністерства економічного розвитку і торгівлі України видаються у разі скасування, зміни виду, тимчасового зупинення дії санкцій, застосованих до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно із частинами 8, 9 статті 37 Закону N 959-XII тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності діє до моменту усунення порушень законодавства України або застосування практичних заходів, що гарантують виконання цього Закону та/або пов`язаних з ним законів України, але не більше трьох місяців з дати винесення відповідного рішення центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики. Після тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності або іноземні суб`єкти господарської діяльності переводяться центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики на індивідуальний режим ліцензування.

Подовження дії тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності здійснюється виключно за рішенням суду.

Відповідно до підпункту 4.9 пункту 4 Положення №52 при застосуванні тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності відділ контролю у сфері зовнішньоекономічної діяльності за 40 днів до закінчення терміну його дії надсилає до ініціатора подання застосування такої санкції запит щодо доцільності подовження дії тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності.

На підставі отриманих матеріалів (у разі, якщо допущені порушення законодавства України не усунуто й виникає доцільність подовження дії тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності) відділ контролю у сфері зовнішньоекономічної діяльності разом із відділом правового забезпечення зовнішньоекономічної діяльності та/або відділом позовної роботи готують відповідну позовну заяву до суду.

З метою забезпечення позову Міністерство економічного розвитку і торгівлі України може робити клопотання щодо подовження дії тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності на період розгляду справи.

У разі, якщо судом дане клопотання буде незадоволено, а також якщо інформація на запит Міністерства економічного розвитку і торгівлі України щодо доцільності подовження дії тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності від ініціатора подання застосування санкції не надійде в термін за 10 днів до закінчення його дії або надійде з пропозицією щодо недоцільності подовження дії тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності, Міністерством економічного розвитку і торгівлі України видається наказ про зміну виду спеціальних санкцій, яким скасовується дія тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності та одночасно застосовується індивідуальний режим ліцензування.

При цьому термін дії тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності не повинен перевищувати трьох місяців з дати винесення Міністерством економічного розвитку і торгівлі України відповідного рішення про його застосування.

Проаналізувавши зміст оскаржуваного рішення №1 суд звертає увагу, що останнє не містить в собі норми чинного законодавства, які було порушено позивачем та дату з якої починає діяти санкція.

Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву про наявність дати в спірному рішенні №1 суд не бере до уваги, оскільки в останньому зазначено про застосування у 40-денний строк з дня набрання наказом чинності спеціальної санкції - тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності на території України - до іноземних суб`єктів господарської діяльності мотивуючи це наступним.

За загальним правилом дата - це запис, що містить в собі число місяця, місяць та рік, іноді день тижня, номер тижня в році та систему літочислення. Суд констатує, що оскаржуване рішення №1 не містить в собі встановленої дати з якої починає діяти санкція.

Окрім цього при вирішенні спору по суті суд враховує, що у відповідності до пунктів 3.1, 3.2 Порядку взаємодії Міністерства економіки України та Служби безпеки України з питань застосування спеціальних санкцій, затвердженого наказом Міністерства економіки України, Служби безпеки України від 08 листопада 2006 року N 339/712, Мінекономіки інформує СБУ про результати розгляду подання про застосування (скасування, зміну виду, тимчасове зупинення дії) спеціальних санкцій у місячний строк з моменту надходження його від СБУ.

Мінекономіки з метою уточнення інформації щодо суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, стосовно яких отримано подання про застосування спеціальних санкцій, може робити відповідні запити до СБУ або до інших органів, що здійснюють контроль у сфері зовнішньоекономічної діяльності та валютного контролю, агентів валютного контролю про одержання додаткових матеріалів (інформації).

З аналізу вищенаведеного вбачається, що Міністерство економічного розвитку і торгівлі України фактично наділено повноваженнями щодо перевірки подання Служби безпеки України на відповідність вимогам статті 37 Закону N 959-XII та має вживати відповідних заходів з метою отримання необхідної інформації для прийняття обґрунтованого рішення щодо суб`єкта господарювання, відносно якого подано подання про застосування спеціальної санкції, з метою уникнення безпідставного застосування санкцій за відсутності порушення вимог чинного законодавства України.

Посилання Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на відсутність повноважень перевіряти зазначені в поданні порушення судом не приймаються, оскільки, як зазначено вище, в поданні Служби безпеки України, всупереч положенням статті 37 Закону N 959-XII не зазначено змісту правопорушення, яке допустив позивач, найменування та реквізити контрагента, при виконанні контракту з яким порушено законодавство, розбіжності між змістом правової норми, на яку посилається ініціатор подання та змісту загального порушення про яке вказує, а тому фактично відповідачем-1 не перевірено відповідність подання вимогам законодавства.

За таких обставин, приймаючи до уваги відсутність у межах спірних правовідносин належних та достатніх доказів порушень ZHEJIANG SIMON INTERNATIONAL LOGISTICS CO., LTD, які можуть бути підставою для застосування до іноземних суб`єктів господарської діяльності спеціальної санкції у вигляді тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності на території України, протиправність дій Служби безпеки України по складенню та направленню на адресу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України подання в частині, що стосується позивача, враховуючи невідповідність вказаного подання вимогам статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» суд вважає наявними підстави для скасування спірного рішення №1 в частині, що стосується позивача.

Як наслідок, наявні підстави для визнання протиправним та скасування наказу Міністерства економічного розвитку та торгівлі України від 03.04.2019 року №557 «Про переведення суб`єктів господарської діяльності на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності» в частині ZHEJIANG SIMON INTERNATIONAL LOGISTICS CO., LTD, зазначеного в пункті 122 Додатку до наказу наказ Міністерства економічного розвитку та торгівлі України від 03.04.2019 року №557 «Про переведення суб`єктів господарської діяльності на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності».

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Підсумовуючи вищевикладене суд вважає, що спірні рішення не відповідають критеріям, які встановлені частиною 2 статті 2 КАС України, що, в свою чергу, свідчать про їх протиправність.

Разом з цим, інші доводи сторін в частині оскаржуваного рішення №2 суд залишає поза увагою, оскільки встановлені в ході розгляду справи та оцінка, яка надана судом вище, є безумовною підставою для скасування спірного рішення №2.

Поряд з цим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Міністерства економічного розвитку та торгівлі України скасувати стосовно ZHEJIANG SIMON INTERNATIONAL LOGISTICS CO., LTD дію санкції - індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності, оскільки скасування наказу Міністерства економічного розвитку та торгівлі України від 03.04.2019 року №557 «Про переведення суб`єктів господарської діяльності на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності» в частині ZHEJIANG SIMON INTERNATIONAL LOGISTICS CO., LTD, зазначеного в пункті 122 Додатку до наказу Міністерства економічного розвитку та торгівлі України від 03.04.2019 року №557 «Про переведення суб`єктів господарської діяльності на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності» матиме своїм наслідком повернення сторін у попередній стан, тобто здійснення позивачем зовнішньоекономічної діяльності у спосіб, який був визначений до прийняття спірних рішень.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки адміністративний позов підлягає до задоволення частково, то судові витрати понесені позивачем підлягають стягненню на його користь пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 2, 72, 73, 77, 139, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ZHEJIANG SIMON INTERNATIONAL LOGISTICS CO., LTD (згідно з перекладом на українську мову товариство з обмеженою відповідальністю «Чжецзян Саймон») (адреса реєстрації: Floor 5, Unit 1, Building 1, Xixi tech Innovation Park, No. 522 Wen Yi West Road Xihu Distrist Hangzhou City, China; адреса для листування: АДРЕСА_1 для ОСОБА_1 ) до Міністерства економічного розвитку та торгівлі України (01008, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, б. 12/2, ), Служби безпеки України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, б. 33, ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Служби безпеки України пов`язані з внесенням до Міністерства економічного розвитку та торгівлі України подання щодо застосування спеціальних санкцій до ZHEJIANG SIMON INTERNATIONAL LOGISTICS CO., LTD.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства економічного розвитку та торгівлі України від 21.11.2018 року №1717 «Про застосування спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності на території України - до іноземних суб`єктів господарювання» в частині застосування спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності на території України до ZHEJIANG SIMON INTERNATIONAL LOGISTICS CO., LTD, зазначеного в пункті 122 Додатку до наказу Міністерства економічного розвитку та торгівлі України від 21.11.2018 року №1717 «Про застосування спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності на території України - до іноземних суб`єктів господарювання».

4. Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства економічного розвитку та торгівлі України від 03.04.2019 року №557 «Про переведення суб`єктів господарської діяльності на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності» в частині ZHEJIANG SIMON INTERNATIONAL LOGISTICS CO., LTD, зазначеного в пункті 122 Додатку до наказу наказ Міністерства економічного розвитку та торгівлі України від 03.04.2019 року №557 «Про переведення суб`єктів господарської діяльності на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності».

5. В іншій частині позову - відмовити.

6. Стягнути з Служби безпеки України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, б. 33, ) на користь ZHEJIANG SIMON INTERNATIONAL LOGISTICS CO., LTD (згідно з перекладом на українську мову товариство з обмеженою відповідальністю «Чжецзян Саймон») (адреса реєстрації: Floor 5, Unit 1, Building 1, Xixi tech Innovation Park, No. 522 Wen Yi West Road Xihu Distrist Hangzhou City, China; адреса для листування: АДРЕСА_1 для ОСОБА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

7. Стягнути з Міністерства економічного розвитку та торгівлі України (01008, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, б. 12/2, ) на користь ZHEJIANG SIMON INTERNATIONAL LOGISTICS CO., LTD (згідно з перекладом на українську мову товариство з обмеженою відповідальністю «Чжецзян Саймон») (адреса реєстрації: Floor 5, Unit 1, Building 1, Xixi tech Innovation Park, No. 522 Wen Yi West Road Xihu Distrist Hangzhou City, China; адреса для листування: АДРЕСА_1 для ОСОБА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 3 842 (три тисячі вісімсот сорок дві) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева