Справа № 200/13598/19-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2020-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2020 р. Справа№200/13598/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бабаш Г.П.,

при секретарі - Оголь В.К.

за участю

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального судового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Державної екологічної інспекції України (, 01042, м. Київ, пров. Новопечерський, буд. 3 корп. 2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Державна екологічна інспекція України у Донецькій області (, 85114, Донецька область, м. Костянтинівка вул. Театральна, 18 а) про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної екологічної інспекції України про визнання незаконним та скасування наказу від 20.06.2019 № 216-о «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновлення його на посаді.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в день звільнення він перебував на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності. Розірвання трудового договору з ініціативи власника не може бути визнаним обґрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02.12.2019 року позовну заяву залишено без руху для усунення виявлених судом недоліків.

Ухвалою суду від 18.12.2019 року позовну заяву повернуто позивачу.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2020 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, а ухвала суду без змін.

Постановою Верховного суду від 14.05.2020 року ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 18.12.2019 року та Першого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2020 року скасовані, а справа направлена для продовження розгляду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду 29.05.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального судового провадження та призначено підготовче судове засідання у справі на 18.06.2020 року.

Ухвалою суду від 10.06.2020 року відвід судді визнаний необґрунтованим та заяву про відвід передано для розгляду в іншому складі суду.

Ухвалою суду від 11.06.2020 року в задоволенні заяви про відвід судді відмовлено.

18.06.2020 року підготовче судове засідання у зв`язку з неявкою сторін відкладено.

07.07.2020 року судове засідання не відбулось у зв`язку з знеструмленням приміщення суду та неможливістю проведення відеоконференції.

Ухвалами суду від 23.07.2020 року відмовлено в задоволенні заяви позивача про відвід судді, поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з даним позовом та залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Державну екологічну інспекцію у Донецькій області.

Ухвалою від 25.08.2020 року задоволено клопотання позивача та зобов`язано Державну екологічну інспекцію направити позивачу відзив на позовну заяву з доданими документами.

Ухвалою від 17.09.2020 року витребувано у відповідача додаткові докази.

Ухвалою суду від 01.10.2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 22.10.2020 року.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просив у позові відмовити. В обґрунтування позиції зазначив, що приймаючи оскаржуване рішення відповідач діяв у відповідності до вимог Закону України «Про державну службу». Позивач за результатами щорічного оцінювання отримав дві підряд негативні оцінки, що є підставою звільнення зі служби. Стосовно доводів позивача про його перебування на лікарняному в день видачі наказу відповідач зазначив, що позивач про це не повідомив ні установу-роботодавця в особі Державної екологічної інспекції в Донецькій області, ні суб`єкта призначення в особі Держекоінспекції.

Також у відзиві відповідач просить залучити Державну екологічну інспекцію в Донецькій області в Донецькій області в якості співвідповідача.

Статтею 167 Кодексу адміністративного судочинства України визначені загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення.

Згідно частини 2 цієї статті якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Стаття 4 Кодексу визначає, що відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Зважаючи, що позивачем не заявлено жодних вимог до Державної екологічної інспекції в Донецькій області, дана заява відповідача є очевидно безпідставною, тому суд залишає її без розгляду.

Позивач заявив клопотання про відмову у долученні до матеріалів справи відзиву разом з додатками, оскільки в порушення вимог статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідач не надіслав йому копію відзиву.

З приводу даного клопотання суд зазначає наступне.

Частина 3 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.07.2020 року відповідач надіслав відзив засобами електронного зв`язку на електрону адресу суду. До відзиву долучена роздруківка з електронної поштової скриньки, з якої вбачається, що цього ж дня відзив з долученими документами був надісланий на електрону адресу позивача, яка була ним зазначена в позовній заяві ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

При цьому суд звертає увагу, що п. 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства, який був чинним на час відкриття провадження та надання відповідачем відзиву, визначав, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Відтак відповідачем не пропущений визначений законом строк подання відзиву.

Отже суд критично сприймає доводи позивача, що ним даний відзив не отриманий і він з ним не ознайомлений. До того ж позивач неодноразово ознайомлювався з матеріалами справи і, за необхідності, міг зробити копії на надати свої заперечення на відзив.

За таких обставин суд не вбачає підстав для неприйняття відзиву відповідача.

Третьою особою відзив на позовну заяву не наданий.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступні фактичні обставини.

Наказом Державної екологічної інспекції України № 113-о від 08.06.2012 року ОСОБА_1 призначений на посаду начальника Державної екологічної інспекції у Донецькій області.

Наказом Державної екологічної інспекції України № 216-о від 20.06.2019 року ОСОБА_1 звільнено з посади 20.06.2019 року у зв`язку з отримання ним двох підряд негативних оцінок за результатами оцінювання службової діяльності відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу».

Наказом Державної екологічної інспекції у Донецькій області № 51-о від 20.06.2019 року оголошений наказ про звільнення позивача. Також пунктом 2 даного наказу визначено вважати днем звільнення ОСОБА_1 з посади перший день виходу на роботу, в тому числі після тимчасової непрацездатності.

Наказом Державної екологічної інспекції у Донецькій області № 51 від 06.08.2019 року внесені зміни до вищенаведеного наказу № 51-о, а саме пункт 2 доповнено: «06.08.2019 року, у зв`язку з не встановленням місця перебування».

Позивачем до матеріалів справи долучений листок непрацездатності Серії АДГ № 405872 щодо перебування на амбулаторному лікуванні з 20.06.2019 року по 05.07.2019 року. Стати до роботи вказано 06.07.2019 року.

Спірним в даній справі є питання звільнення позивача під час його тимчасової непрацездатності.

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно статті 5 Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

При розгляді спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби застосовуються норми, встановлені спеціальними законами. У разі коли ці закони зазначені питання не врегульовують, то необхідно застосовувати законодавство про працю, зокрема КЗпП України.

Припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення регулюється статтею 87 Закону № 889.

Дану статтю доповнено частиною п`ятою наступного змісту: наказ (розпорядження) про звільнення державного службовця у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, може бути виданий суб`єктом призначення або керівником державної служби у період тимчасової непрацездатності державного службовця або його відпустки із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки.

Оскільки дана норма прийнята після звільнення позивача (згідно із Законом № 117-IX від 19.09.2019 року), а інші норми Закону № 889 не регулюють обставини звільнення під час знаходження на лікарняному, застосуванню підлягає Кодекс законів про працю.

Частина 2 статті 40 Кодексу законів про працю визначає, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Також позивач в обґрунтування своєї позиції посилається на Постанова Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 року, пункт 17 якої визначає що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність.

Таким чином на час звільнення позивача загальним нормативно-правовим актом була визначена заборона на звільнення особи за ініціативою роботодавця під час його тимчасової непрацездатності.

Разом з цим, стаття 47 Закону № 889 визначає, що правилами внутрішнього службового розпорядку державного органу (далі - правила внутрішнього службового розпорядку) визначаються, зокрема, порядок повідомлення державним службовцем про його відсутність на службі.

Наказом Національного агентства України з питань державної служби від 03.03.2016 року № 50 затверджено Типові правила внутрішнього службового розпорядку, які визначають загальні положення щодо організації внутрішнього службового розпорядку органу державної влади, іншого державного органу, його апарату, режим роботи, умови перебування державного службовця в органі державної влади та забезпечення раціонального використання його робочого часу.

Розділом IV Типових правил визначено, що державний службовець повідомляє свого безпосереднього керівника про свою відсутність на роботі у письмовій формі, засобами електронного чи телефонного зв`язку або іншим доступним способом.

У разі недотримання державним службовцем вимог пункту 1 цього розділу складається акт про відсутність державного службовця на робочому місці.

У разі ненадання державним службовцем доказів поважності причини своєї відсутності на роботі він повинен подати письмові пояснення на ім`я керівника державної служби щодо причин своєї відсутності.

Позивач наголошує, що 20.06.2019 року він телефонував до Державної екологічної інспекції України та до Державної екологічної інспекції України у Донецькій області та повідомляв про знаходження на лікарняному.

На підтвердження цих обставин позивачем надані роздруківки з журналу дзвінків.

З приводу даних роздруківок суд зазначає наступне.

Стаття 73 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно статті 75 Кодексу достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

З огляду на наведені норми, суд вважає сумнівними дані докази, оскільки вони не підтверджують факт повідомлення позивачем керівника про перебування на лікарняному. Крім того, суд звертає увагу, що ці роздруківки мають інформацію щодо дзвінків, зроблених 20.06.2019 року в проміжок часу з 16 год .33 хв. до 16 год. 57 хв., тобто наприкінці робочого дня. Отже позивачем не надано переконливих доказів, що на час видання Державною екологічною інспекцією України оскаржуваного наказу, їй було відомо про тимчасову непрацездатність позивача.

Це також підтверджується і наданими відповідачем до матеріалів справи актами про відсутність співробітника на робочому місці, зокрема актом від 20.06.2019 року встановлено, що ОСОБА_1 з 9 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. відсутній на робочому місці.

Також суд звертає увагу, що безпосередньо при розгляді даної справи, судом неодноразово ставилось питання щодо листка непрацездатності Серії АДГ № 405872 про перебування ОСОБА_1 на амбулаторному лікуванні з 20.06.2019 року по 05.07.2019 року. Позивач зазначив, що даний листок непрацездатності ні до Державної екологічної інспекції України, ні до Державної екологічної інспекції України у Донецькій області він не подавав. Більш того, оригінал цього листка ним пред`явлений в судовому засіданні. При цьому саме листок непрацездатності є належним документом, на підставі якого роботодавець може визначити поважність відсутності працівника на робочому місці. І наявність цього листка у позивача лише підтверджує відсутність неправомірних дій з боку відповідача щодо прийняття оскаржуваного наказу про звільнення.

Крім того суд зазначає, що ст. 40 Кодексу законів про працю встановлено, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності. Тобто, на думку суду, це означає гарантоване право позивача не бути звільненим в період тимчасової непрацездатності, проте ця норма не обмежує прийняття уповноваженою особою наказу про звільнення.

Як вже було зазначено, наказом Державної екологічної інспекції у Донецькій області № 51 від 06.08.2019 року внесені зміни до наказу № 51-о, а саме пункт 2 доповнено: «06.08.2019 року, у зв`язку з не встановленням місця перебування».

Накази на підприємстві оформлюються, видаються та зберігаються з урахуванням вимог Переліку типових документів, що створюються під час діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 року № 578/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.04.2012 року за № 571/20884. У випадку коли наказ скасовує (відміняє), змінює чи доповнює попередній розпорядчий документ або окремі його положення, то один із пунктів розпорядчої частини наказу повинен містити посилання на документ (пункт), що відміняється, із зазначенням дати, номера і заголовка.

Тобто, нормами чинного трудового законодавства не встановлено заборони вносити зміни до наказів, виданих підприємством, зокрема, і до наказу про звільнення.

Відтак в даному випадку не порушено право позивача не бути звільненим під час тимчасової непрацездатності, оскільки з урахуванням наказу Державної екологічної інспекції у Донецькій області № 51 від 06.08.2019 року, днем звільнення ОСОБА_1 вважається 06.08.2019 року, що не суперечить наявному в позивача листка непрацездатності Серії АДГ № 405872, згідно якого стати до роботи він мав 06.07.2019 року.

Дані висновки суду узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 року у справі № 205/4196/18, де Суд, зокрема, зазначив:

«4 вересня 2019 року КС України ухвалив рішення № 6-р(ІІ)/2019 у справі № 3-425/2018(6960/18) за конституційною скаргою ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 40 КЗпП України. У цьому рішенні КС України, зокрема, вказав, що положення частини третьої статті 40 КЗпП України є такими, що поширюються на усі трудові правовідносини (абзац п`ятнадцятий пункту 3 мотивувальної частини рішення).

Враховуючи це та з метою узгодження практики застосування частини третьої статті 40 КЗпП України Велика Палата Верховного Суду відступає від висновків, сформульованих у постановах Верховного Суду України від 26 грудня 2012 року у справі № 6-156цс12 і від 23 січня 2013 року у справі № 6-127цс12, а також від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, сформульованого у постанові від 16 березня 2020 року у справі № 640/10761/14-ц. Велика Палата Верховного Суду зазначає, що гарантія частини третьої статті 40 КЗпП України поширюється на випадки припинення контракту з працівником за пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України. А у разі порушення цієї гарантії негативні наслідки слід усувати шляхом зміни дати звільнення позивача, визначивши датою припинення трудових відносин перший день після закінчення періоду тимчасової непрацездатності (відпустки).»

Отже вирішальним в контексті даних правовідносин є не факт видання наказу, а розірвання з особою трудових відносин, котре, як вже було зазначено, відбулось 06.08.2019 року, тобто після виходу ОСОБА_1 з лікарняного.

Інших доводів стосовно незаконності наказу відповідача від 20.06.2019 № 216-о «Про звільнення ОСОБА_1 » позивачем не надано, підстави прийняття цього наказу позивачем не оскаржуються.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже на підставі встановлених фактичних обставин та норм законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про правомірність наказу відповідача.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Державної екологічної інспекції України (, 01042, м. Київ, пров. Новопечерський, буд. 3 корп. 2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Державна екологічна інспекція України у Донецькій області (, 85114, Донецька область, м. Костянтинівка вул. Театральна, 18 а) про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді відмовити.

Рішення ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 05 листопада 2020 року.

Повний текст рішення складено 05 листопада 2020 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.П. Бабаш