Справа № 580/3593/20
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2020-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року справа № 580/3593/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ БОБРИЦЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ про стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

02.09.2020 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі - позивач) подала в Черкаський окружний адміністративний суд позов до ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ БОБРИЦЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ (19014, Черкаська обл., Канівський р-н., с. Бобриця, вул.Дружби, буд.4; ) (далі - відповідач) про стягнення з відповідача заборгованості з середнього заробітку на період працевлаштування за шість місяців з 11.01.2019 до 11.07.2019 в сумі 121308,78грн. при звільненні та зобов`язання вчинити дії на її користь.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач відмовив у виплаті середнього заробітку на період її працевлаштування, починаючи з наступного дня за звільненням, всупереч вимог закону. Тому просила задовольнити позов.

Ухвалою суду від 04.09.2002 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження. Також установлено відповідачам строк, тривалістю п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, для надання відзиву на позовну заяву, повідомлено про строки для надання клопотань про розгляд справи з викликом у судове засідання.

Згідно з даними та рекомендованих повідомлень вказану ухвалу сторони отримали 11.09.2020.

25.09.2020 відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву (вх.№25236/20), в якому просив відмовити у задоволені позову повністю. В обгрунтування зазначив, що Бобрицький сільський голова видав розпорядження від 04.02.2019 №28 та запропонував позивачу посаду спеціаліста ІІ категорії у відділі бухгалтерського обліку та звітності Бобрицької сільської ради Канівського району. Позивач відмовилася від вказаної пропозиції. Отже, позивачу на виконання вимог ст.33 Закону України від 11.07.2002 №93-IV «Про статус депутатів місцевих рад`о запропоновано рівноцінну роботу, від якої вона відмовилася. Тому відсутні законодавчі підстави для стягнення середнього заробітку на період працевлаштування за шість місяців.

Ухвалою від 03.11.2020 суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Зважаючи на відсутність обгрунтованих клопотань від сторін про розгляд справи з їх повідомленням (викликом у судове засідання), а також заперечень на розгляд справи у спрощеному провадженні, відсутність необхідності призначення експертизи та допиту свідків, суд вирішив розглянути справу у спрощеному провадженні без проведення судового засідання та їх виклику (у письмовому провадженні).

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до рішення Грищинецької сільської ради Канівського району Черкаської області від 10.11.2015 №1-2 «Про обрання секретаря сільської ради та про здійснення секретарем сільської ради повноваження секретаря виконавчого комітету сільської ради» позивача обрано секретарем вказаної сільської ради сьомого скликання. До виконання покладених обов`язків приступила з 30.11.2015.

На підставі рішення Бобрицької сільської ради від 11.01.2019 №1-1 «Про початок повноважень депутатів Бобрицької сільської ради» повноваження позивача закінчилися. Того ж дня видано розпорядження від 11.01.2019 №3 «Про виплату компенсації за невикористану відпустку голові та секретарям сільських рад». У зв`язку з закінченням терміну повноважень призначено виплатити компенсацію за невикористану відпустку, зокрема позивачу - за 5 календарних дні.

Розпорядженням сільського голови Бобрицької сільської ради Канівського району Черкаської області від 04.02.2019 №28 позивачу запропоновано посаду спеціаліста ІІ категорії у відділі бухгалтерського обліку та звітності Бобрицької сільської ради.

13.02.2019 позивач звернулася заявою до Бобрицького сільського голови О.В.Штефана про збереження середнього заробітку на період її працевлаштування, починаючи з наступного дня за звільненням відповідно до ст.12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад». Про прийняте рішення просила повідомити її письмово.

Листом від 15.02.2019 №31 відповідач повідомив, що рішення від 11.01.2019 №1-14 «Про початок реорганізації Грищинецької сільської ради, Тростянецької сільської ради, Чернишівської сільської ради, Пшеничницької сільської ради, Григорівської сільської ради шляхом приєднання до Бобрицької сільської ради» вступило в дію з 11.01.2019. На правах правонаступника Бобрицький сільський голова неодноразово пропонував позивачу (в усній формі), а потім і вказаним вище розпорядженням посаду спеціаліста ІІ категорії у відділі бухгалтерського обліку, що є рівноцінною посадою, яку позивач займала до обрання її на посаду секретаря. Однак позивач письмово відмовилась. Тому відсутні підстави для збереження середнього заробітку на період її працевлаштування.

З огляду на вказане позивач звернулася з вищевказаним позовом.

Абзацом другим ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Нарахування та виплата заробітної плати є обов`язком роботодавця.

Вимогами ст.43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Сплата коштів за вимушений прогул є гарантією особи та виконує компенсаторну функцію у відносинах незаконного її звільнення, впливає на відносини соціального захисту, право на що визначено ст.46 Конституції України. Здійснити нарахування у таких правовідносинах самостійно без отримання судового рішення щодо такого питання роботодавцю не заборонено.

Суд врахував, що відповідно до ч.1 ст.10 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон №280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Виконавчі комітети на підставі ч.ч.1, 2 ст.11 Закону №280/97-ВР є виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. Крім того, ст.ст.26, 27 Закону №280/97-ВР передбачають окремі та різні за обсягом повноваження міської ради та її виконавчого комітету.

Відповідно до ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи вказану норму під час розгляду справи №826/808/16 у постанові від 20.06.2018, дійшла висновку, що виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу та законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин. Згідно з ч.5 ст.242 КАС України правова позиція Верховного Суду обов`язкова для врахування судами нижчих інстанцій.

Процедура нарахування середнього заробітку працівника визначається за правилами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100).

Згідно з абз. 3 п. 2 Порядку №100 збереження заробітної плати «у всіх інших випадках», до яких відноситься вимушений прогул, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 3 Порядку №100 встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками - почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

За правилами пункту 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Відповідно до ст.4 Закону України від 11.07.2020 №93-IV«Про статус депутатів місцевих рад» (далі - Закон України №93-IV) депутат місцевої ради набуває свої повноваження в результаті обрання його до ради відповідно до Закону України "Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів".

Повноваження депутата місцевої ради починаються з дня відкриття першої сесії відповідної ради з моменту офіційного оголошення підсумків виборів відповідною територіальною виборчою комісією і закінчуються в день відкриття першої сесії цієї ради нового скликання, крім передбачених законом випадків дострокового припинення повноважень депутата місцевої ради або ради, до складу якої його обрано.

Повноваження депутата місцевої ради, обраного замість того депутата, який вибув, або на повторних виборах, починаються з дня заслуховування на черговому після виборів депутата місцевої ради пленарному засіданні відповідної місцевої ради повідомлення територіальної виборчої комісії про підсумки виборів.

Інформація про підсумки виборів доводиться територіальною виборчою комісією до відома відповідної місцевої ради. Спори щодо набуття повноважень депутатів місцевої ради вирішуються судом.

Згідно з ст.6 вказаного Закону депутат місцевої ради здійснює свої повноваження, не пориваючи з виробничою або службовою діяльністю.

Депутат місцевої ради, обраний секретарем сільської, селищної, міської ради, головою, заступником голови районної, обласної, районної у місті ради, працює у відповідній раді на постійній основі і не може суміщати свою службову діяльність з іншою роботою, у тому числі на громадських засадах (за винятком викладацької, наукової та творчої у позаробочий час), займатися підприємницькою діяльністю, одержувати від цього прибуток, якщо інше не передбачено законом.

За рішенням обласної, Київської та Севастопольської міських рад депутат, обраний головою постійної комісії з питань бюджету, може працювати в раді на постійній основі.

Позивач обрана та працювала секретарем сільської ради на постійній основі, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.33 Закону України №93-IV у разі обрання депутата місцевої ради на виборну посаду у раді, на якій він працює на постійній основі, трудовий договір з ним за попереднім місцем роботи припиняється відповідно до законодавства. Обраний на виборну посаду у відповідній раді, на якій він працює на постійній основі, депутат місцевої ради, який перебуває на службі у військових формуваннях чи правоохоронних органах держави, прикомандировується до місцевої ради із залишенням на цій службі. З працівником, якого прийнято на роботу (посаду), що її виконував (займав) депутат місцевої ради, укладається строковий трудовий договір; цей договір розривається у разі повернення депутата місцевої ради на роботу, але не пізніш як через три місяці після припинення повноважень депутата місцевої ради. Депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.

У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. У разі, якщо колишній депутат місцевої ради має право на пенсійне забезпечення або йому призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до закону, за ним не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді в раді. Час, коли колишній депутат тимчасово не працював у зв`язку з неможливістю надання йому попередньої або рівноцінної роботи (посади) безпосередньо після закінчення строку його повноважень, зараховується, але не більше шести місяців, до страхового стажу і стажу роботи (служби) за спеціальністю, за якою депутат працював до обрання у місцеву раду, де він виконував свої обов`язки на постійній основі.

Під рівноцінною роботою (посадою) слід розуміти роботу (посаду), не нижче за кваліфікацією чи посадою, за якою особа працювала до обрання на виборну посаду (відповідного голови/секретаря).

Відповідно до абз.2 п.2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, днем звільнення вважається останній день роботи.

З даних наявної у матеріалах справи копії трудової книжки позивача суд встановив, що позивач до обрання її на посаду секретаря сільської ради працювала спеціалістом ІІ категорії Чернишівської сільської ради (розпорядження від 30.07.2002 №13). Відповідач пропонував позивачу рівнозначну посаду, що підтверджується розпорядженням від 04.02.2019 №28. Позивач відмовилася від пропонованої посади, зазначивши про це письмово на вказаному розпорядженні без зазначення мотивів такої відмови.

Отже, у спірних правовідносинах позивачу можливо надати роботу на період її працевлаштування. Тому відсутні правові підстави для збереження їй середнього заробітку та стягнення з відповідача у зв`язку з її відмовою від запропонованої посади.

Докази нарахування позивачу за спірний період середнього заробітку відсутні. Отже, доводи позивача про наявність відповідної заборгованості не підтверджені. Крім того позивач не конкретизувала зміст позовної вимоги в частині щодо прохання зобов`язати відповідача вчинити дії. Порушень відповідача вимог закону в заявлених правовідносинах суд не встановив.

Тому суд дійшов висновку, що доводи позивача є необгрунтованими, а позов не підлягає задоволенню.

Зважаючи на результат вирішеного спору, відсутні підстави для розподілу судових витрат згідно з вимогами ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 122-123, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ БОБРИЦЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ (19014, Черкаська обл., Канівський р-н., с.Бобриця, вул.Дружби, буд.4; ) про стягнення заборгованості з середнього заробітку на період працевлаштування за шість місяців з 11.01.2019 до 11.07.2019 в сумі 121308,78грн. при звільненні та зобов`язання вчинити дії на її користь відмовити повністю.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя А.М. Бабич

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 03.11.2020.