Справа № 380/8243/20
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2020-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/8243/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої-судді Сподарик Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Карпи А.В.,

представник позивача Зубович Яворська О.Я.

представника відповідача Роман Н.О. ,

розглянувши адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління (м. Львів) Міністерства юстиції України про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея,10; ) до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління (м. Львів) Міністерства юстиції України (79013, м. Львів, вул. Шашкевича,1 ) про скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) від 17.09.2020 № 61709688 про накладення штрафу за невиконання без поважних причин рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.11.2019 у справі № 1.380.2019.005342.

Ухвалою суду від 07.10.2020 вказану позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків. На виконання вимог зазначеної ухвали суду позивач усунув недоліки позовної заяви.

21.10.2020 суд ухвалою відкрив спрощене позовне провадження та призначив судове засідання на 27.10.2020.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач стверджує, що постанова про накладення штрафу від 17.09.2020 № 61709688 є протиправною та підлягає скасуванню. Звертає увагу суду, що частиною 2 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016, визначено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. При виконанні Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області даного судового рішення по справі № 1.380.2019.005342, виникли певні труднощі, а саме - в резолютивній частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.11.2019 не зазначено, який саме період потрібно зарахувати ОСОБА_1 до стажу в потрійному розмірі, як репресованій особі, яку в подальшому було реабілітовано. Тому, керуючись ст. 254 КАС України, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області 19.03.2020 за № 1300-0806-7/16550 подало заяву про роз`яснення судового рішення до Львівського окружного адміністративного суду, в якій просило роз`яснити резолютивну частину рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.11.2019 у справі № 1.380.2019.005342, зокрема - який саме період потрібно зарахувати ОСОБА_1 до стажу в потрійному розмірі, задля усунення перешкод щодо його виконання. Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 у справі № 1.380.2019.005342, відмовлено в задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення. Вказана ухвала набрала законної сили на підставі ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі № 1.380.2019.005342 (провадження № А/857/5207/20) від 30.06.2020. Відтак, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області вжито всі можливі заходи, спрямовані на добровільне виконання даного судового рішення. Про вказані обставини, які унеможливлювали виконання рішення суду належним чином, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомляло Відділ примусового виконання рішень листами від 17.04.2020 № 1300-0309-8/24132, від 20.07.2020 № 1300-0309-8/56440 (копії додаються) та надавало підтверджуючі документи.

Позивач вважає, що державний виконавець, всупереч вимог ч. 2 ст. 63 Закону №1404, безпідставно не взяв до уваги вищезазначені факти та визнав їх не поважними. Крім того, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області 24.07.2020, ще звернулось до Львівського окружного адміністративного суду із заявою № 1300-0806-8/57806 про ухвалення додаткового судового рішення. 06.08.2020 додатковим рішенням (набрало законної сили 08.09.2020) у справі № 1.380.2019.005342, яким задоволено заяву Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та зазначено дату, а саме - з 05.05.2018 доопрацьовано пенсійну справу ОСОБА_1 та зараховано, як репресованій особі, яку в подальшому було реабілітовано, до стажу в потрійному розмірі період з 29.08.1949 по 21.05.1956 з 05.05.2018. Відтак, постанова державного виконавця від 17.09.2020 про накладення штрафу № 61709688 за невиконання без поважних причин рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.11.2019 у справі № 1.380.2019.005342, яким, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити зарахування часу заслання ОСОБА_1 , як репресованій особі, яку у подальшому було реабілітовано до стажу у потрійному розмірі відповідно до вимог ст. 58 Закону України «Про пенсійне забезпечення», винесена передчасно. Позивач просив суд задоволити позовні вимоги повністю.

Відповідач заперечив позовні вимоги з підстав викладених у письмовому відзиві на позовну заяву від 27.10.2020 за вх. № 55561, просить суд відмовити у задоволені позовних вимог повністю. Вважає, що постанова про стягнення штрафу від 17.09.2020 ВП № 61709688 у розмірі 5100 грн. прийнята правомірно. Зазначив, що оскільки на час винесення оскаржуваної постанови позивачем, який є божником у виконавчому провадженні, державному виконавцю не було надано документального підтвердження виконання рішення суду, причини невиконання, наведені у листі від 20.07.2020 № 1300-0309-8/56440 не є поважними. Зазначає, що боржник як основну причину невиконання рішення суду зазначає те, що в резолютивній частині рішення суду не зазначено який саме період потрібно зарахувати ОСОБА_1 до стажу в потрійному розмірі, як репресованій особі, яку в подальшому було реабілітовано. Вважає, що боржник скористався своїм правом на звернення до суду із заявою про роз`яснення судового рішення, проте ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 у задоволені заяви про роз`яснення судового рішення відмовлено. Відтак вважає, що державним виконавцем правомірно винесено постанову про накладення штрафу від 17.09.2020. Представник відповідача позовні вимоги заперечив, просив суд відмовити у задоволені позову.

Представник позивача в засіданні суду позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задоволити такі. Зазначає, що скеровувалися на вимоги державного виконавця в яких зазначалося причини неможливості виконання рішення суду. Вважає, причину неможливості виконання рішення поважною, оскільки в рішенні суду не зазначено, який саме період підлягає зарахуванню у потрійному розміру як репресованої особи. Після постановлення додаткового рішення, рішення виконано в повному обсязі.

Представник відповідача в засіданні суду позовні вимоги заперечує з підстав викладених у відзиві на адміністративний позов. Вважає постанова про накладення штрафу винесена з врахуванням всіх обставин при здійсненні виконавчого провадження, зазначає, що причини звернення до суду із заявою про роз`ясненням судового рішення чи постановлення додаткового рішення не є поважними причинами неможливості виконання рішення суду.

Суд, дослідивши докази, оглянувши матеріали виконавчого провадження № 61709688 встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду 21 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Вказаним рішенням суду визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у проведенні розрахунку підвищення пенсії ОСОБА_1 та невиплати йому підвищення пенсії, як репресованій особі, яку у подальшому було реабілітовано у розмірі, передбаченому пунктом "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 05.05.2018 із розрахунку 50 % мінімальної пенсії за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок підвищення пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком згідно з пунктом "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 05.05.2018, з урахуванням раніше виплачених сум, і проводити відповідні виплати, як репресованій особі, яку у подальшому було реабілітовано. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у проведенні перерахунку стажу за час перебування у засланні ОСОБА_1 , як репресованій особі, яку у подальшому було реабілітовано відповідно до вимог статті 58 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити зарахування часу заслання ОСОБА_1 , як репресованій особі, яку у подальшому було реабілітовано до стажу у потрійному розмірі відповідно до вимог статті 58 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2020 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року у справі №1.380.2019.005342 повернуто скаржнику.

06.03.2020 Львівським окружним адміністративним судом видано виконачий лист по справі № 1.380.2019.005342.

24.03.2020 через канцелярію суду відповідач подав заяву про роз`яснення рішення суду від 21.11.2019. Дана заява мотивована тим, що у Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області при виконанні судового рішення виникло питання який саме період потрібно зарахувати ОСОБА_1 , як репресованій особі, яку в подальшому було реабілітовано, до стажу в потрійному розмірі. Просить суд надати роз`яснення який саме період потрібно зарахувати ОСОБА_1 , як репресованій особі, яку в подальшому було реабілітовано, до стажу в потрійному розмірі.

31.03.2020 Львівським окружним адміністративним судом відмовлено Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області у задоволенні заяви про роз`яснення рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року у справі № 1.380.2019.005342.

Вказана ухвала набрала законної сили на підставі ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі № 1.380.2019.005342 (провадження № А/857/5207/20) від 30.06.2020.

07.04.2020 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) Роман Назаром Олеговичем відкрито виконавче провадження № 61709688 на підставі виконавчого листа від 06.03.2020 № 1.380.2019.005342.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомляло Відділ примусового виконання рішень про вказані обставини, які унеможливлювали виконання рішення суду належним чином, листами від 17.04.2020 № 1300-0309-8/24132, від 20.07.2020 № 1300-0309-8/56440 та надавало підтверджуючі документи.

Позивач 24.07.2020 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із заявою № 1300-0806-8/57806 про ухвалення додаткового судового рішення. В даній заяві зазначалось, що в рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 21.11.2019 не зазначено, який саме період потрібно зарахувати ОСОБА_1 , як репресованій особі, яку в подальшому було реабілітовано, до стажу в потрійному розмірі, хоча в позовних вимогах позивач вказав дату, з якої слід здійснити зазначений перерахунок.

06.08.2020 Львівським окружним адміністративним судом винесено додаткове рішення яке набрало законної сили 08.09.2020 та надійшло 11.09.2020 на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області .

Заяву Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та зобов`язання вчинити дії - задоволено.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити зарахування часу заслання, як репресованій особі, яку у подальшому було реабілітовано до стажу у потрійному розмірі відповідно до вимог статті 58 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 05.05.2018.

Головним управлінням ПФУ у Львівській області проведено 27.08.2020 перерахунок пенсії позивачу, зокрема в частині зарахування до стажу у потрійному розмірі часу заслання. Також, сформовані відомості, щодо виплати через банк ПАТ «Альфа-банк» по основних відомостях у вересні 2020 року перерахованої пенсії ОСОБА_1 в сумі 60 380,50 грн. , що підтверджується копією протоколу та виплачені у додаткових відомостях за жовтень 2020 року (копія витягу з електронного особового рахунку). Це рішення виконано в частині в якій застосовано штраф державним виконавцем.

17.09.2020 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) Романом Назаром Олеговичем у виконавчому провадженні № 61709688 винесено постанову від 17.09.2020 про накладення штрафу за невиконання без поважних причин рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.11.2019 у справі № 1.380.2019.005342.

Позивач не погоджуючись із постановою про накладення штрафу № 61709688 від 17.09.2020, якою 5100 грн., вважає її такою, що підлягає скасуванню і звернувся з позовом до суду.

При прийнятті рішення суд керується наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.2 та ч.4 ст.372 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Тобто, набрання судовим рішенням законної сили є підставою для його виконання.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (надалі по тексту Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону №1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт 1).

Приписами частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

В силу частини першої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Статтею 26 Закону №1404-VIII визначено початок примусового виконання рішення, зокрема:

-виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої);

-виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята);

-за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина шоста).

Відповідно до частини першої статті 63 Закону №1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону №1404-VIII).

Згідно з частиною третьою статті 63 Закону № 1404-VIII, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Частинами першою та другою статті 75 Закону №1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З вищевикладеного слідує, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин.

Суд також звертає увагу на те, що застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

У свою чергу, умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження».

Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

При цьому, суд зазначає, що поважними в розумінні наведених норм Закону №1404-VІІІ, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Судом встановлено, що рішення Львівського окружного адміністративного адміністративного суду у справі №1.380.2019.005342 у встановлений державним виконавцем строк не було виконано.

Як зазначає ГУПФ України у Львівській області, невиконання рішення суду сталося з незалежних від нього причин, а саме причин, які унеможливлювали виконання рішення суду.

Як вбачається, в резолютивній частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.11.2019 не зазначено, який саме період потрібно зарахувати ОСОБА_2 до стажу в потрійному розмірі, як репресованій особі, яку в подальшому було реабілітовано.

ГУПФ України у Львівській області, керуючись ст. 254 КАС України, 19.03.2020 за № 1300-0806-7/16550 звернулось із заявою про роз`яснення судового рішення до Львівського окружного адміністративного суду, в якій просило роз`яснити резолютивну частину рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.11.2019 у справі № 1.380.2019.005342, зокрема - який саме період потрібно зарахувати ОСОБА_1 до стажу в потрійному розмірі, задля усунення перешкод щодо його виконання.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 у справі № 1.380.2019.005342, відмовлено в задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення. Вказана ухвала набрала законної сили на підставі ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі № 1.380.2019.005342 (провадження № А/857/5207/20) від 30.06.2020.

Про вказані обставини, які унеможливлювали виконання рішення суду належним чином, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомляло Відділ примусового виконання рішень листами від 17.04.2020 № 1300-0309-8/24132, від 20.07.2020 № 1300-0309-8/56440 та надавало підтверджуючі документи.

З долучених до матеріалів справи доказів вбачається, що 11.09.2020 на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надійшло додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06.08.2020, яке набрало законної сили 08.09.2020 у справі № 1.380.2019.005342. Додатковим рішенням задоволено заяву Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та зазначено дату, а саме - з 05.05.2018.

Позивачем зараховано ОСОБА_1 , як репресованій особі, яку в подальшому було реабілітовано, до стажу в потрійному розмірі період з 29.08.1949 по 21.05.1956 з 05.05.2018 , що підтверджується витягом з електронного особового рахунку ОСОБА_1 .

Таким чином, вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен був встановити дві обставини :

факт виконання чи невиконання рішення;

у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання.

При цьому лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти штраф на боржника. Встановлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених ст.18 закону № 1404-VІІІ, а також з дотриманням сторонами виконавчого провадження своїх обов`язків.

З аналізу вищенаведених приписів Закону України «Про виконавче провадження» слідує, що державному виконавцю надані повноваження щодо накладення стягнення у вигляді штрафу, проте постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови , що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати рішення суду, проте не зробив цього.

Враховуючи вищезазначене, невиконання судового рішення в даному випадку, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Отже, суд вважає, рішення суду позивачем невиконувалось з поважних причин, а відповідачем в свою чергу не здійснено перевірки виконання рішення боржником.

Невиконання судового рішення відбулось з причин, які унеможливлювали виконання рішення суду у розумінні статті 75 Закону №1404-VІІІ, що виключає можливість накладення штрафу на боржника.

За такого правового регулювання та обставин справи, суд приходить до переконання про відсутність обґрунтованих підстав для прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу, оскільки виконання рішення суду не може ставитись у залежність лише від волі та/або бажання боржника щодо такого виконання, а й повинно бути оцінено виконавчою службою на предмет наявності об`єктивних можливостей та відповідного законодавчого регулювання такого виконання.

Позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 травня 2020 року (справа № 310/6910/16-а (2-а/310/32/17)).

Суд звертає увагу, що постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 17.09.2020 про накладення штрафу № 61709688 за невиконання без поважних причин рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.11.2019 у справі № 1.380.2019.005342, яким, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити зарахування часу заслання ОСОБА_2 , як репресованій особі, яку у подальшому було реабілітовано до стажу у потрійному розмірі відповідно до вимог ст. 58 Закону України «Про пенсійне забезпечення», винесена передчасно.

Крім того, з витягу з електронного особового рахунку ОСОБА_1 позивачем зараховано ОСОБА_1 , як репресованій особі, яку в подальшому було реабілітовано, до стажу в потрійному розмірі період з 29.08.1949 по 21.05.1956 з 05.05.2018.

У зв`язку з чим, Головним управлінням ПФУ у Львівській області проведено 27.08.2020 перерахунок пенсії позивачу, зокрема в частині зарахування до стажу у потрійному розмірі часу заслання. Також, сформовані відомості, щодо виплати через банк ПАТ «Альфа-банк» по основних відомостях у вересні 2020 року перерахованої пенсії ОСОБА_1 в сумі 60 380,50 грн. , що підтверджується копією протоколу та виплачені у додаткових відомостях в жовтні 2020 року (копія витягу з електронного особового рахунку). Постанова про накладення штрафу датована 17.09.2020. Не з`ясував виконавець з моменту винесення вимоги від липня місяця чи виконано такий виконавчий лист і вжив заходи про накладення штрафу, що в даному випадку не співмірно покарання з огляду на поважність причин невиконання рішення в частині здійснення перерахунку, так як було постановлено додаткове рішення 06.08.2020, а виконано рішення 27.08.2020.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскільки суб`єктом владних повноважень в ході судового розгляду не доведено належними та допустимими доказами правомірності прийнятого ним рішення, не спростовано доводи позивача, а тому таке рішення є таким, що винесено з порушенням норм чинного законодавства, не у спосіб та не в порядку, які встановлені Законом України «Про виконавче провадження», отже, спірні постанови підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскільки суб`єктом владних повноважень в ході судового розгляду не доведено належними та допустимими доказами правомірності прийнятої ним постанови від 17.09.2020 ВП № 61709688, не спростовано доводи позивача, а тому така постанова є такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства, не у спосіб та не в порядку, які встановлені Законом України «Про виконавче провадження», отже, спірна постанова підлягає скасуванню.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Беручи до уваги те, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 2102,00 грн., і суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, сплачений судовий збір у розмірі 2102,00 грн. підлягає стягненню на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) за рахунок бюджетних асигнувань останнього.

Керуючись ст.ст. 6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління (м. Львів) Міністерства юстиції України про скасування постанови,- задоволити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) від 17.09.2020 № 61709688 про накладення штрафу.

Стягнути з відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління (м. Львів) Міністерства юстиції України (79013, м. Львів, вул. Шашкевича,1 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10; ) судовий збір в сумі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення, із врахуванням п.п.15.5 п.15 Розділу VII Перехідні положення КАС України.

Суддя Сподарик Н.І.