Справа № 140/14287/20
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2020-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

02 листопада 2020 року ЛуцькСправа № 140/14287/20

Суддя Волинського окружного адміністративного суду Каленюк Ж.В., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 в її інтересах та в інтересах ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в своїх інтересах та як законний представник в інтересах ОСОБА_2 з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною відмову у виплаті на її користь 150000,00 грн відшкодування за вкладом ОСОБА_3 та зобов`язання відповідача прийняти рішення про виплату такого відшкодування та перерахувати через банк-агент на її користь, в тому числі і в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , 150000,00 грн як виплату належної гарантованої суми відшкодування за вкладом ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року позовну заяву було залишено без руху. Відповідно до вимог статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в ухвалі було зазначено недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення. Згідно із вказаною ухвалою позивачу слід було подати до суду нову редакцію позовної заяви разом з її копіями відповідно до кількості учасників справи, у якій вказати, з якою саме відмовою (рішенням, дією) відповідача позивач пов`язує порушення свого права; з якого моменту (з якої дати) вона дізналася про порушення своїх прав, а у разі пропуску строку звернення до суду з даною позовною заявою - подати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, у якій вказати причини його пропуску та надати докази поважності причин пропуску цього строку. Крім того, ОСОБА_1 також необхідно було подати власне письмове підтвердження про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, а також врахувати вимоги, щодо участі у справі третіх осіб.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

На адресу суду 26 жовтня 2020 року від ОСОБА_1 надійшла нова редакція позовної заяви. Усуваючи недоліки позовної заяви, позивач подала копію нової редакції позовної заяви для відповідача, яка нею не підписана.

На необхідність дотримання вимог частини першої статті 161 КАС України вказано позивачу в ухвалі від 05 жовтня 2020 року про залишення позовної заяви без руху. Однак подання позивачем непідписаного примірника позовної заяви у новій редакції не може свідчити про виконання вимог частини першої статті 161 КАС України.

Разом із новою редакцією позовної заяви позивач подала клопотання про поновлення строку звернення до суду. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску звернення до суду, позивач вказала, що про остаточне порушення своїх прав дізналася із відповіді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 06 травня 2016 року №02-036-2268/16. Відмову відповідача у виплаті грошового відшкодування за вкладами вона оскаржила у судовому порядку. Постановою Верховного Суду від 04 вересня 2019 року скасовано рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 02 грудня 2016 року, а провадження у справі закрито, оскільки спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Позивач стверджує, що постанову Верховного Суду від 04 вересня 2019 року вона отримала 25 вересня 2019 року та вважає, що з цієї дати почав перебіг шестимісячний строк звернення до суду, який завершився 25 березня 2020 року, припавши на період дії карантину, запровадженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2". При цьому перебіг процесуальних строків був зупинений. Позивач зазначила, що не могла у цей час скористатися правовою допомогою та своєчасно звернутися до адміністративного суду. З наведених підстав позивач вважає поважними причини пропуску звернення до суду та просила поновити цей строк.

Клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду з даним позовом задоволенню не підлягає з таких мотивів і підстав.

Частиною першою статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина п`ята статті 122 КАС України).

Отже, визначальним для встановлення початку перебігу строку звернення до суду є момент, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач стверджує, що про порушення відповідачем прав дізналася із листа останнього від 06 травня 2016 року №02-036-2268/16. Отже, шестимісячний строк звернення до адміністративного суду розпочав свій перебіг з дня отримання цього листа. Позивач доказів, які б достовірно вказували на день, коли вона отримала зазначений лист, не надала. Водночас, матеріали позову містять копію ухвали Апеляційного суду Волинської області від 02 грудня 2016 року у справі №159/2641/16-ц за позовом ОСОБА_1 у своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_5 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський акціонерний банк" про стягнення грошового відшкодування за вкладами, у тому числі в порядку спадкування після смерті спадкодавця ОСОБА_3 . Зі змісту ухвали слідує, що позивач уже оскаржувала дії відповідача щодо відмови у грошовому відшкодуванні за вкладом ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Провадження у справі було відкрите Ковельським міськрайонним судом 12 липня 2016 року. Постановою Верховного Суду від 04 вересня 2019 року скасовано рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 02 грудня 2016 року, а провадження у справі закрито з тих підстав, що спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Справа перебувала у провадженні судів понад три роки. Безумовно, що за цей час строк звернення до адміністративного суду з цим позовом минув.

Позивач не заперечує факт пропуску шестимісячного строку звернення до адміністративного суду із цим позовом. Разом з тим, помилковими є аргументи позивача про початок перебігу строку звернення до суду з 25 вересня 2019 року (день, коди, як стверджує позивач, вона отримала постанову Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі №159/2641/16-ц) та його закінчення 25 березня 2020 року. Позивач не надала доказів на підтвердження отримання постанови суду касаційної інстанції від 04 вересня 2019 року саме 25 вересня 2019 року. Поряд з тим, строк звернення до суду розпочав свій перебіг з дня отримання ОСОБА_1 листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 06 травня 2016 року №02-036-2268/16.

Заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості, тобто, існували такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та підтверджені належними доказами.

Поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин. Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким критеріям: існують обставини, які унеможливлювали або ускладнили вчинення процесуальних дій у визначений законом строк і створювали об`єктивні перешкоди для звернення до суду; ці обставини є об`єктивними і не залежали від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ці обставини підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку. Під оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Пред`явлення позову до неналежного суду не зупиняє строк звернення до суду. Однак з огляду на активну поведінку ОСОБА_1 - пред`явлення позову у липні 2016 року - період, протягом якого справа за аналогічним позовом перебувала на розгляді у Ковельському міськрайонному суді Волинської області, а далі - Апеляційному суді Волинської області та Верховному Суді, слід визнати поважною причиною пропуску строку звернення до адміністративного суду, оскільки позивач мала сподівання на вирішення спору.

Навіть якщо погодитися, що ОСОБА_1 отримала постанову Верховного Суду від 04 вересня 2019 року лише 25 вересня 2019 року, то ні клопотання позивача, ні додані до позовної заяви докази не вказують на те, що вона невідкладно, без невиправданих зволікань, звернулася або вчиняла дії для звернення до належного суду із позовом, знаючи зі змісту цього судового рішення про необхідність звернення до адміністративного суду за захистом прав, які вона вважає порушеними діями відповідача.

З конверту, у якому позовна заява надійшла до Волинського окружного адміністративного суду, видно, що її здано на пошту 23 вересня 2020 року.

Тобто, після отримання постанови Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі №159/2641/16-ц ОСОБА_1 звернулася до суду повторно через рік.

У клопотанні про поновлення пропущеного строку на звернення до суду позивач причини пропуску цього строку обґрунтовувала також запровадженням карантину на території України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2" було установлено з 12 березня 2020 року карантин на усій території України.

Підпунктом 2 пункту 9 Закону України від 30 березня 2020 року №540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" (набрав чинності 02 квітня 2020 року) розділ VI "Прикінцеві положення" КАС України доповнено пунктом 3 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

З наведеного можна зробити висновок, що процесуальний строк, який закінчився до 12 березня 2020 року, не продовжується; автоматично продовжується строк, який тривав на цю дату.

Водночас, 17 липня 2020 року набрав чинності Закон України від 18 червня 2020 року №731-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" (далі - Закон №731-IX), яким внесено зміни до Господарського процесуального кодексу, Цивільного процесуального кодексу та Кодексу адміністративного судочинства України та пункт 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України викладено у новій редакції, якою передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

При цьому пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №731-IX встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року №540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Враховуючи, що Закон №731-IX набрав чинності 17 липня 2020 року, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України, закінчилися 06 серпня 2020 року.

З урахуванням наведених правил підстави вважати поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду внаслідок запровадження карантину відсутні, оскільки закінчення перебігу строку звернення до суду не припав на час запровадження карантину. У свою чергу, позивач не надала доказів, які б свідчили про те, що у зв`язку із запровадженням з 12 березня 2020 року карантину у неї були вагові труднощі, перешкоди для звернення до суду із цим позовом.

Варто зауважити, що законодавче обмеження строку звернення до суду, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах; встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відтак, наведені у клопотанні причини пропуску строку звернення до суду є поважними частково, однак обґрунтованих причин, підтверджених доказами, які перешкоджали звернутися до суду із цим позовом у період з вересня 2019 року по 22 вересня 2020 року, позивач не навела та таких підстав для поновлення строку звернення до суду судом не встановлено.

Статтею 123 КАС України визначено наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.

Так частиною першою зазначеної статті передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею в заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга статті 123 КАС України).

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки наведені у клопотанні позивача обставини пропуску строку звернення до суду не є поважними у період після 04 вересня 2019 року по 22 вересня 2020 року, інших підстав для поновлення строку судом не встановлено, позивач не усунула у повному обсязі недоліки позовної заяви (подала непідписаний примірник нової її редакції для відповідача), тому позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись статтею 122, частиною другою статті 123, статтями 169, 248, 294 КАС України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в її інтересах та в інтересах ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, разом із позовною заявою і доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Ж.В.Каленюк