Справа № 240/2676/20
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2020-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
03 листопада 2020 року м. Житомир справа № 240/2676/20
категорія 111020300
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Романченка Є.Ю.,
розглянувши письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Житомирській області до Дочірнього підприємства "Санаторій для батьків з дітьми "Тетерів" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" про стягнення коштів з рахунків у банку боржника,
Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з Дочірнього підприємства "Санаторій для батьків з дітьми "Тетерів" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" податкову заборгованість у сумі 155 302,80 грн з рахунків у банку, що обслуговують такого платника.
Ухвалою суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання на 08.04.2020.
08.04.2020 справа знята з розгляду, у зв`язку з поширенням на території Житомирської області і на інших регіонах України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, вжиттям органами державної влади посилених обмежувальних заходів щодо упередження ситуації з можливим розповсюдженням коронавірусу в Україні. Засідання в справі призначено на 09.06.2020.
09.06.2020 засідання відкладено на 22.06.2020 у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці.
22.06.2020 у зв`язку з неприбуттям у судове засідання сторін належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи, розгляд справи відкладено на 16.07.2020.
Представник позивача прибув до суду, подав клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні.
Відповідач до суду не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Відзив до суду не надходив.
Зважаючи на відсутність перешкоди для розгляду справи у судовому засіданні та приймаючи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, судом без виходу до нарадчої кімнати, постановлено протокольну ухвалу про подальший розгляд справи в письмовому провадженні.
Перевіривши матеріали справи, всебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Статтею 67 Конституції України проголошено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
За змістом пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України) податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст. 38 ПК України).
У відповідності до п. 6.1 ст. 6 ПК України, податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до пп. 16.1.3, 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Абзацом 1 пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі пп. 14.1.39, 14.1.156, 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності; податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк); податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
В сили приписів п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Згідно із положеннями пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.
Положеннями п. 257.3 ст. 257 Податкового кодексу України встановлено, що платник рентної плати до закінчення визначеного розділом II цього Кодексу граничного строку подання податкових декларацій за податковий (звітний) період, визначений цією статтею, подає до відповідного контролюючого органу за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, податкову декларацію, яка містить додатки: зокрема, з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин; з рентної плати за спеціальне використання води.
Відповідно до п. 257.2. ст. 257 Податкового кодексу України платники рентної плати самостійно обчислюють суму податкових зобов`язань з рентної плати.
Положенням п. 257.5 ст. 257 Податкового кодексу України визначено, що сума податкових зобов`язань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації.
Судом встановлено, що відповідач має заборгованість перед бюджетом зі сплати рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин, а саме: основний платіж -2 856, 25 грн, штрафна санкція - 291, 75 грн, пеня - 134, 79 грн, та рентної плати за спеціальне використання води, а саме: основний платіж - 89 637, 50 грн, пеня - 1415, 15 грн. води, а саме: основний платіж - 89 637, 50 грн, пеня - 1415, 15 грн.
Так, відповідачем подані декларації з рентної плати, в яких самостійно визначено грошове зобов`язання, а саме:
- декларація від 07.11.2018 користування надрами для видобування корисних копалин - 571,25 грн та спеціальне використання води - 23 245,00 грн;
- декларація від 07.05.2019 користування надрами для видобування корисних копалин - 571,25 грн та спеціальне використання води - 9951,25 грн;
- декларація від 28.07.2019 користування надрами для видобування корисних копалин - 571,25 грн;
- декларація від 18.10.2019 користування надрами для видобування корисних копалин - 571,25 грн та спеціальне використання води - 9951,25 грн;
- декларація від 12.07.2018 спеціальне використання води - 11 622,50 грн.
Встановлено, що визначені суми податку в строки, встановлені Податковим кодексом України, платником сплачено не було, тому дані зобов`язання є узгодженими сумами податкового боргу.
Податкове повідомлення-рішення направлено відповідачу. Доказів оскарження вказаного рішення контролюючого органу матеріали справи не містять.
В силу приписів пп. 258.1.2 п. 258.1 ст. 258 Податкового кодексу України на суму податкових зобов`язань з рентної плати, що нарахована платником рентної плати за податковий (звітний) період, але не сплачена протягом 10 календарних днів, що настають за останнім календарним днем граничного строку подання податкової декларації, нараховується пеня в порядку, встановленому розділом II цього Кодексу.
На виконання вказаної норми, відповідачу нараховано пеню з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин - 134,79 грн та за рентну плату за спеціальне використання води - 1 415,00 грн.
Поряд з наведеним суд ураховує, що відповідно до п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій.
Положеннями п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України передбачено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Судом установлено, що відповідач має заборгованість перед бюджетом з земельного податку з юридичних осіб у сумі 6 364, 36 грн.
Так, відповідачем подано податкові декларації з плати за землю, в яких самостійно визначено грошове зобов`язання, а саме:
- декларація від 09.01.2018 на суму 11 231, 23 грн;
- декларація від 03.02.2019 на суму 2 246, 25 грн.
Встановлено, що визначені суми податку за серпень - грудень 2018 року та за січень - вересень 2019 року в строки, встановлені Податковим кодексом України, платником сплачено не було, тому виникла узгоджена сума боргу в розмірі 6364,36 грн.
Приписами п. п. 203.1, 203.2. ст. 203 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація з податку на додану вартість подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
Судом установлено, що відповідач має заборгованість перед бюджетом з податку на додану вартість, а саме основний платіж - 51 776,00 грн та штрафна санкція - 2 210,00 грн.
Так, відповідачем подано податкові декларації з податку на додану вартість, в яких самостійно визначено податкове зобов`язання , а саме:
- декларація від 19.09.2018 на суму 6014, 00 грн;
- декларація від 19.10.2018 на суму 12 141, 00 грн;
- декларація від 19.11.2018 на суму 356, 00 грн;
- декларація від 20.12.2018 на суму 24 518, 00 грн;
- декларація від 20.08.2019 на суму 1 947, 00 грн;
- декларація від 16.09.2019 на суму 3 883, 00 грн;
- декларація від 21.10.2019 на суму 2 917, 00 грн;
Встановлено, що визначені суми податку в строки, встановлені Податковим кодексом України, платником сплачено не було, тому дані зобов`язання є узгодженими сумами податкового боргу.
Вказані податкові повідомлення-рішення направлено відповідачу. Доказів оскарження вказаних рішень контролюючого органу матеріали справи не містять.
Відповідно до п. 240.1.2 п. 240.1 ст. 240 Податкового кодексу України платниками екологічного податку є суб`єкти господарювання, юридичні особи, що не провадять господарську (підприємницьку) діяльність, бюджетні установи, громадські та інші підприємства, установи та організації, постійні представництва нерезидентів, включаючи тих, які виконують агентські (представницькі) функції стосовно таких нерезидентів або їх засновників, під час провадження діяльності яких на території України і в межах її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони здійснюються, зокрема, скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти.
За змістом пункту 250.2. ст. 250 Податкового кодексу України платники екологічного податку складають податкові декларації за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, подають їх протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу, до контролюючих органів та сплачують податок протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації:
Судом установлено, що відповідач має заборгованість перед бюджетом з екологічного податку, а саме за скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти основний платіж - 617, 00 грн.
Так, відповідачем подано податкові декларації з екологічного податку, в яких самостійно визначено грошове зобов`язання за скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти, а саме:
- декларація від 07.11.2018 на суму 123, 40 грн;
- декларація від 03.02.2019 на суму 123, 40 грн;
- декларація від 07.05.2019 на суму 123, 40 грн;
- декларація від 09.08.2019 на суму 123, 40 грн;
- декларація від 19.10.2019 на суму 123, 40 грн;
Встановлено, що визначені суми податку в строки, встановлені Податковим кодексом України, платником сплачено не було, тому дані зобов`язання є узгодженими сумами податкового боргу.
У відповідності до положень пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
05 травня 2016 року позивачем сформовано і виставлено Дочірньому підприємству "Санаторій для батьків з дітьми "Тетерів" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" податкову вимогу "Ю" №38-23 на суму узгодженого податкового зобов`язання у розмірі 399 013, 59 грн. Вимога отримана платником податків.
Пунктом 59.5 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Відповідно до п.п. 95.1, 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Дочірнє підприємство "Санаторій для батьків з дітьми "Тетерів" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" суму боргу не оспорило, доказів погашення заборгованості в сумі 155 302, 80 грн відповідачем у добровільному порядку суду також надано не було.
Згідно зі ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Надані позивачем докази свідчать про невиконання платником податків у добровільному порядку обов`язків, передбачених вимогами Податкового кодексу України, в частині сплати податкової заборгованості у сумі 155 302, 80 грн.
З огляду на викладене та на те, що наявність податкового боргу підтверджена матеріалами справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити.
В силу приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.
Керуючись статтями 77, 90, 241-246, 250, 255, 257-262, 292-293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Стягнути з Дочірнього підприємства "Санаторій для батьків з дітьми "Тетерів" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" на користь Держави податкову заборгованість в сумі 155302,80 грн, з рахунків, у банку, що обслуговують такого платника податків.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Ю. Романченко