Справа № 219/7577/19
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2020-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року справа №219/7577/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів: Блохіна А.А. Міронової Г.М., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Інспектора роти 2 батальйону 1 БУПП у Житомирській області Ніцевич Юрія Володимировича на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 1 вересня 2020 року у справі № 219/7577/19 (головуючий І інстанції Хомченко Л.І.) за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти 2 батальйону 1 БУПП у Житомирській області Ніцевич Юрія Володимировича про визнання незаконною та скасуванняь постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

В липні 2019 року ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до інспектора роти 2 батальйону 1 БУПП у Житомирській області Ніцевич Юрія Володимировича (далі-відповідач, патрульний поліцейський), в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову серії ДП18 № 009512 від 29.06.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП (а.с. 1-4).

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 1 вересня 2020 року позов задоволено (а.с. 75-86).

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 009512 від 29.06.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП ОСОБА_1 та накладення адміністративного стягнення в розмірі 510 грн.

Відповідач з вказаним рішенням не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій послався на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Просив скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що в якості доказу перевищення швидкості є відповідне фото та відеозапис з приладу TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000545), на якому зафіксовано швидкість транспортного засобу позивача. Рухаючись у напрямку міста Києва позивач був повідомлений про початок населеного пункту, оскільки на 237 км. + 900м та 239 км. + 970м автомобільної дороги М-06 «Київ-Чоп» розташований знак 5.45 «Пилиповичі». Вважає помилковим висновок суду про те, що дорожній знак 5.45 «Пилиповичі» встановлено з порушенням будь-якого Національного стандарту (а.с. 92-96).

Від позивача на адресу суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на фото та відеоматеріали що додаються до неї. Також зазначив, що відповідачем порушено його право на юридичну допомогу. Вважає, рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, винесеним з додержанням норм матеріального і процесуального права, просив залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до приписів статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Згідно вимог частин 1, 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, заслухав суддю - доповідача, перевірив матеріали справи, обговорив доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановою Інспектора роти 2 батальйону 1 БУПП у Житомирській області Ніцевич Юрія Володимировича про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 009512 від 29.06.2019 року на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 510,00 грн. за порушення ч.3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 29.06.2019 року, о 12 год. 31 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки MERCEDES VITO, державний номер НОМЕР_1 , на а/д Київ-Чоп 238 км рухався зі швидкістю 121 км/год. в зоні дії дорожного знаку 5.45 (населений пункт на білому фоні), та перевищив 71 км/год., чим порушив п.12.4 Правил дорожнього руху. До постанови додається пояснення водія на окремому аркуші (а.с. 9,11).

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Відповідно до п.8.1 Правил дорожнього руху, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пунктом 8.4 ПДР визначені групи, на які поділяються дорожні знаки, зокрема підпункт «ґ» вказує на інформаційно-вказівні знаки, які запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Так відповідно до розділу 33 ПДР знак 55.45 «Початок населеного пункту» відноситься до інформаціно-вказівних знаків.

Загальні правила застосування та розміщення дорожніх знаків викладені в Національному стандарті України ДСТУ 4100-2014, які є аналогічними за змістом ДСТУ 4100-2002.

Згідно з п.10.7.39 Знаки 5.45 «Початок населеного пункту» і 5.46 «Кінець населеного пункту» потрібно застосовувати для позначення населеного пункту (відповідно початку та кінця), в якому чинні спеціальні вимоги, що регулюють порядок руху в населених пунктах, та встановлювати на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги.

Відповідно до п. 10.1.1 ДСТУ 4100-2014 дорожні знаки потрібно розташовувати так, щоб їх добре бачили учасник руху як у світлий, так і в темний час доби, була забезпечена зручність експлуатування і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами(зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо).

Під час розташування дорожніх знаків повинна бути забезпечена спрямованість яку вони передають, тільки до тих учасників руху, для яких її призначено.

Дорожні знаки повинні бути видимі на відстані не менше ніж 100 м за напрямком руху.

Частина 3 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Таким чином, перевищення швидкості в дії знаку 5.45 створює об`єктивну сторону правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною третьою статті 122 КУпАП.

Проте, з доказів наданих позивачем, а саме фотознімку, вбачається, що інформаційно- вказівний знак про початок населеного пункту «Пилиповичи» розміщений з порушенням вимог п. 10.1.1 Національного стандарту України ДСТУ 4100-2014, а саме значну частину вказаного знаку закривають зелені насадження.

В свою чергу, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, вказана обставина відповідачем до уваги прийнята не була, що свідчить про не встановлення наявності протиправної винної дії, яка посягає на громадський порядок та необґрунтованості притягнення позивача до відповідальності.

До апеляційної скарги апелянтом приєднано оптичний диск, на якому зокрема міститься фотокфісація дорожнього знаку 5.45 «Пилиповичи», який значно краще розглядається ніж на знімку позивача.

Проте, апеляційний суд не приймає вказаний доказ, оскільки з інформативної частини фото файлів вбачається що вони створені 16.05.2019 року, тобто значно раніше ніж події які відбувались 29.06.2020 року.

Враховуючи встановлені обставини справи та нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд зазначає, що вказаний дорожній знак не виконував своєї інформаційно-вказівної функції про повідомлення учасників дорожнього руху стосовно початку території населеного пункту.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та незаконність винесеної відносно позивача постанови і накладення на нього адміністративного стягнення, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів правомірності свого рішення.

Аналогічний правовий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 14 серпня 2019 року у справі № 199/8466/16.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи, оскільки вони суперечать чинному законодавству та не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Рішення суду першої інстанції прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення без змін рішення суду першої інстанції і відмови в задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись статтями 250, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти 2 батальйону 1 БУПП у Житомирській області Ніцевич Юрія Володимировича на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 1 вересня 2020 року у справі № 219/7577/19 за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти 2 батальйону 1 БУПП у Житомирській області Ніцевич Юрія Володимировича про визнання незаконною та скасуванняь постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 1 вересня 2020 року у справі № 219/7577/19 - залишити без змін.

Повний текст постанови складено та підписано 4 листопада 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

Г.М. Міронова