Справа № 120/4640/20-а
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2020-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/4640/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дончик Віталій Володимирович

Суддя-доповідач - Іваненко Т.В.

29 жовтня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Граб Л.С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

представника відповідача: Поліхуна В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року (місце ухвалення - м.Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
у вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 29.12.2017 року, враховуючи базовий місяць, який використовувався у січні 2016 року;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 29.12.2017 року, враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу 01.01.2008 року, з урахуванням вже виплаченої суми.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року у відкритті провадження відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Позивач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував щодо задоволення апеляційної скарги позивача та просив суд залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у 2019 році звертався до суду із адміністративними позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 29.12.2017 року.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 23.01.2020 року по справі № 120/3789/19-а, яке залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2020 року, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , що полягає у непроведенні нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 29 грудня 2017 року включно. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 29 грудня 2017 року включно. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30 грудня 2017 року по 23 січня 2020 року включно.

Як зазначає позивач, на виконання рішення суду по справі № 120/3789/19-а, Військовою частиною НОМЕР_1 в квітні 2020 року виплачено індексацію грошового забезпечення позивача у розмірі 3630,17 грн.

У подальшому, не погоджуючись із розміром нарахованої на виконання судового рішення суми індексації, 15.08.2020 року позивач звернувся із заявою до відповідача в якій зазначив, що провівши розрахунок належних йому коштів індексації, з урахуванням зміни індексу споживчих цін, остання склала 74948,93 грн.

На підставі викладеного просив роз`яснити спосіб нарахування індексації грошового забезпечення, а також просив здійснити перерахунок і доплату відповідних сум.

Листом відповідача від 21.08.2020 року за № 350/118/2522/ПС позивача повідомлено, що при виконанні судового рішення базовий місяць при нарахуванні та виплаті індексації був змінений на 01.01.2016 рік з урахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення змін до деяких нормативно-правових актів".

Не погоджуючись із рішенням відповідача щодо обрання для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення базового місяця (січень 2016) позивач звернувся до суду з цим позовом. Позовні вимоги фактично зводяться до оскарження дій відповідача щодо неналежного, на думку позивача, виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23.01.2020 року по справі № 120/3789/19-а, яке набрало законної сили. Позивач вважає, що при виконанні рішення суду у справі відповідачем не правильно застосовано базовий місяць для нарахування індексації. Тобто, предметом спору є невиконання (неналежне виконання) рішення адміністративного суду у справі № 120/3789/19-а.

Так, ст. 14 КАС України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами статті 373 КАС України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

В свою чергу, відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з ч.1 статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Аналіз зазначених норм свідчить, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові ВС від 03.04.2019 року у справі №820/4261/18.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, питання бездіяльності щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення 01.01.2016 по 29.12.2017 було предметом судового розгляду по адміністративній справі №120/3789/19-а.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що звернення позивача до суду з окремим позовом є помилковим.

Так, положеннями п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

В свою чергу судова колегія вважає за необхідне звернути увагу апелянта на положення ч. 1 ст. 383 КАС України, якою передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду, в даному випадку в рамках адміністративної справи №120/3789/19-а, а не окремого позову, фактично предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення у справі №120/3789/19-а.

Колегія суддів зазначає, що з метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегульовано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження, а тому оскаржувана ухвала суду першої інстанції щодо відмови у відкритті провадження у справі є законною та скасуванню не підлягає.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у справі, яка розглядається новий спір не виник, а має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення, а тому позивач має право звернутись до суду в рамках адміністративної справи у справі №120/3789/19-а з заявою в порядку судового контролю за виконанням рішення, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 03 листопада 2020 року.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Сторчак В. Ю. Граб Л.С.