Справа № 160/5560/20
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2020-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 жовтня 2020 року Справа № 160/5560/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В.
при секретарі судового засідання Федуркіній А.В.
представника позивача Терещенко О.В.
представника відповідача не з`явився (повідомлений належним чином)
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вказане податкове повідомлення рішення є необґрунтованим, складеним з порушенням вимог діючого законодавства України, таким, що порушує права та законні інтереси державного підприємства як платника податку. Акт камеральної перевірки містить необґрунтовані та такі , що не відповідають дійсності, розрахунки в частині розміру оплат податкового боргу за судовим рішенням та сум коштів, які надійшли до бюджету з рахунку електронного адміністрування податку на додану вартість. Позивач вказує, що допущені порушення податковим органом при нарахуванні штрафних санкцій оскаржуваним податковим повідомленням рішенням положень Податкового кодексу України унеможливлює визначити як факт своєчасності сплати так і кількість затримки сплати податкових зобов`язань.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа № 160/5560/20 передана судді Ніколайчук С.В.
Частиною 1 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилам, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).
Відповідно до ч. ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справ.
Частиною п`ятою ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.05.2020 року, враховуючи що справа не відноситься за своїм змістом до встановленого переліку справ, передбачених ч.4.ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України, є незначної складності, було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами. Запропоновано відповідачу у разі невизнання адміністративного позову надати відзив на позов у строки, передбачені чинним законодавством, позивач має право надати відповідь на відзив відповідача протягом п`яти днів з дня його отримання.
Відповідно розділу VI «Прикінцеві положення» п.3: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19) строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленим або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.
20.07.2020 року через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти позову та вказує, що згідно з акту камеральної перевірки в порушення вимог пункту 50.1. статті 50, пункту 57.1. и пункту 57.3 статті 57 та пункту 203.2 статті 203 Податкового кодексу України платником податків несвоєчасно сплачено суми грошових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначених в податкових деклараціях за грудень 2018 жовтень 2019 року, несвоєчасно погашено податковий борг за рішенням суду про відстрочення та розстрочення податкового боргу. За даними ІС «Податковий борг» станом на 30.01.2019 в ІКП з ПДВ по ДП «Кривбасшахтозакриття» обліковувалась податкова заборгованість в сумі 1668819,87 грн. Кошти, сплачені ДП «Кривбасшахтозакриття» в подальшому зараховувались в рахунок погашення податкового боргу згідно черговості його виникнення відповідно до п.87.9 статті 87 Кодексу. Податковий борг з податку на додану вартість згідно податкових декларацій з ПДВ за грудень 2018 липень 2019 р., уточнюючого розрахунку від 11.07.2019, податкових повідомлень рішень від 14.02.2018р. та 18.06.2018р. погашено з порушенням граничного строку шляхом сплати грошових коштів. При цьому протягом квітня грудня 2019 р. платником було погашено суми податкового боргу розстроченого на підставі рішення суду згідно з ст.100 цього кодексу. Тобто, сплата розстрочених сум податкового боргу призвела до розрахунку штрафних санкцій за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов`язань з ПДВ на підставі пункт 126.1. статті 126 цього кодексу. Відповідно до п.126.1. ст.126 Податкового кодексу України за несвоєчасну сплату податку розраховано штрафну санкцію на загальну суму 743462,47 грн. (20% погашеної суми податкового боргу 3 717312,35 грн.). Таким чином, відповідач вважає винесене податкове повідомлення рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області правомірним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.
30.07.2020 року через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій Позивач заперечує проти аргументів відповідача, посилаючись на дані ІКП ДП «Кривбасшахтозакриття» з ПДВ за 2015-2020 роки, надані відповідачем.
Згідно з частиною четвертою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Перевіривши матеріали справи, дослідивши усі надані сторонами заяви по суті справи, суд зробив висновок, що вказану справу недоцільно розглядати у порядку спрощеного позовного провадження та слід перейти до загального позовного провадження, оскільки з наданих до суду заяв по суті справі та доказів неможливо встановити обставини справи.
Частиною 6 статті 260 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.07.2020 р. суд постановив подальший розгляд адміністративної справи № 160/5560/20 здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 28.08.2020 о 13-00, а також витребувано від відповідача розрахунок суми грошових зобов`язань позивача або податкового боргу (в тому числі окремо суми штрафних (фінансових) санкцій) за оскаржуваним податковим повідомленням рішенням; окремо зазначити про розрахунку, на які податковим органом віднесені сплачені позивачем кошти.
У підготовче засідання прибули уповноважені представники сторін.
Судом ухвалено закрити підготовче провадження по справі та призначити розгляд справи по суті на 01.10.2020 об 11-00.
В подальшому розгляд справи відкладався на 22.10.2020 року.
Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі з підстав, заявлених у позовній заяві.
Представник відповідача у судовому засіданні не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків, встановив наступні обставини справи.
Відносини, що виникають у сфері справлянні податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків і зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків і зборів, їх права і обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до пп. 62.1.3. п.62.1 статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Згідно з п.75.1. ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові: виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Нормами п.п.75.1.1. п.75.1. ст.75 ПК України передбачено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податку.
Як вбачається з матеріалів справи, що головним державним ревізором інспектором відділу податків і зборів з юридичних осіб Криворізького південного управління ГУ ДПС у Дніпропетровській області Бабець Ольгою Анатоліївною, на підставі підпункту 1911.1. пункту 1911 статті 191, підпункту 20.1.4 пункту 20.1. статті 20 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку Державного підприємства «Кривбасшахтозакриття» (код ЄДРПОУ 3297578) з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість за період з 04.04.2019 р. по 09.12.2019 р.
За наслідками вказаної перевірки складено акт від 10.01.2020 № 392/04-36-56-30/32975178 (надалі акт перевірки).
За висновком акту перевірки: дані камеральної перевірки свідчать про несвоєчасну сплату ДП «Кривбасшахтозакриття» узгодженої суми грошового зобов`язання з ПДВ. Відповідальність платника за несвоєчасну сплату узгодженої сум податкового зобов`язання передбачена пунктом 126.1. статті 126 Податкового кодексу України на загальну суму 743 462,47 грн.
Не погоджуючись з винесеним податковим повідомленням рішенням, позивач подав скаргу до Державної податкової служби України, за наслідком розгляду якої Державна податкова служба України залишила без змін податкове повідомлення рішення, а скаргу без задоволення.
Отже, спірними в межах розгляду даної справи є висновок податкового органу про порушення позивачем строків сплати податкових зобов`язань з ПДВ та нарахування штрафних санкцій за таку затримку вказаним податковим повідомленням рішенням.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з норм чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин.
Згідно п.п.14.1.39. п.14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податку сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як і зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податку у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
На підставі п.36.1. статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
За нормою пункту 36.3. статті 36 Податкового кодексу України податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім передбачених законом.
Строки сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість визначені п.50.1 статті 50, пунктами 57.1,57.3 статі 57 та пунктом 203.2 статті 203 Кодексу.
Згідно з пунктами 50.1 статті 50 Податкового кодексу України платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний, за винятком випадків, установлених п. 50.1. цієї статті:
а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку. Цей штраф не застосовується у разі подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за попередній податковий (звітний) рік з метою здійснення самостійного коригування відповідно до статті 39 цього Кодексу у строк не пізніше 1 жовтня року, наступного за звітним;
б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов`язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п`яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов`язання з цього податку.
Відповідно до пункту 57.1. статі 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За умовою пункту 87.9 статті 87 ПК України у разі наявності у платника податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напрямку сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до ст.95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Відповідно до пункту 126.1. статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податку сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:
при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем сплати суми грошового зобов`язання у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;
при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Порядок та строки проведення камеральної перевірки передбачено п.п.75.1. ст.75. ст.76 Кодексу. Своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання є предметом камеральної перевірки. Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.
Відповідно до п.100.1 ст.100 Податкового кодексу України розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному п.129.4. ст.129 Кодексу.
Розстрочені суми грошових зобов`язань або податкового боргу (в тому числі окремо суми штрафних (фінансових) санкцій) погашаються рівними частками починаючи з місяця, що настає за тим місяцем, в якому прийнято рішення про надання такого розстрочення (п.100.6 ст.100 Кодексу).
Підпунктом 100.2 ст.100 Податкового кодексу України платник податків має право звернуться до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань вважається таким, що погодив суму такого грошового зобов`язання.
При укладанні договору про розстрочення податкового боргу залишається порядок застосування штрафних санкцій, визначений п.126.1.ст.126 Кодексу.
При цьому, згідно з п.3.9. Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу), затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 574, з дати укладання (підписання) договору до закінчення року дії договору про розстрочення (відстрочення) грошового зобов`язання (податкового боргу) пеня та штрафи на розстрочений податковий борг не нараховуються.
Враховуючи зазначене, платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу за порушення строку сплати узгоджених сум грошового зобов`язання, передбаченого ст.126 Кодексу, в залежності від кількості днів затримки сплати узгодженої суми грошових зобов`язань з дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань, і до дня укладання договору про розстрочення податкового боргу.
Нарахування штрафів здійснюється у день сплати розстроченої суми податкового боргу на суму фактичної сплати.
В результаті перевірки, наведених в акті перевірки, встановлено порушення вимог пункту 50.1. статті 50, пункту 57.1. и пункту 57.3 статті 57 та пункту 203.2 статті 203 Податкового кодексу України в частині несвоєчасної сплати узгодженої суми грошових зобов`язань з ПДВ, зазначених в податкових деклараціях з ПДВ за грудень 2018 р.- липень 2019 року, в уточнюючому розрахунку від 11.07.2019 р., щодо податкових повідомленнях - рішеннях від 14.02.2018 та 18.06.2018 року, щодо рішення суду про розстрочення та відстрочення податкового боргу.
Згідно з постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.08.2015 по справі № 804/8570/15 ДП «Кривбасшахтозакриття» відстрочено та розстрочено стягнення податкового боргу на суму 659249,73 грн., в том числі пеня 147 081, 73 грн., який виник внаслідок несплати узгоджених грошових зобов`язань, задекларованих згідно наступних документів:
податкової декларації № 907344919 від 20.04.2015 р. на суму 161 457,00 грн.
Зазначеною постановою початок виконання погашення податкового боргу відстрочено до 01 вересня 2017 року та розстрочено виконання терміном на 12 місяців з 01 вересня 2017 року по 31 серпня 2018 року включно шляхом здійснення щомісячних платежів у розмірі 54 937,48 грн.
З вищенаведеного, податковий орган зробив висновок, оскільки платником податку погашено суму податкового боргу, розстроченого на підставі рішень суду згідно з ст.100 ПК України, сплата розстрочених сум податкового боргу призвела до розрахунку штрафних санкцій за несвоєчасну оплату узгоджених грошових зобов`язань з ПДВ на підставі пункту 126.1 статті 16 Кодексу.
Несвоєчасне погашення узгоджених сум грошових зобов`язань згідно з податковою звітністю платника наведені у таблиці 2 акту перевірки.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ДП «Кривбасшахтозакриття» за період з 04.04.2019 по 09.12.2019 року було здійснено погашення узгоджених сум грошових зобов`язань з ПДВ за наступними податковими деклараціями:
На підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду стягнуто податковий борг за минулий період, а також надано відстрочку та розстрочку для погашення податкового боргу а саме:
постановою ДОАС від 10.08.2015 року по справі № 804/8570/15 стягнуто з ДП «Кривбасшахтозакриття» податковий борг у розмірі 659249,73 грн. та відстрочено виконання судового рішення до вересня 2017 року у розстрочку терміном на 12 місяців шляхом здійснення щомісячних платежів у розмірі 54 937,48 грн.
Докази оскарження рішення в матеріалах справи відсутні.
Зі змісту наведених даних камеральної перевірки, не зазначені документи та їх реквізити, з яких можливо визначити інформацію щодо походження суми заборгованості та підстав нарахування відповідно до Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 20.08.2015 року № 727.
Крім того, відповідно до п. 9 Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платниками податків від 29.12.2015 № 1204 до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання штрафних (фінансових) санкцій із зазначенням в ньому дати та номера декларації (уточнюючого розрахунку), та/або іншої інформації, необхідної для її визначення.
Проте, розрахунки, додані до податкових повідомлень-рішень відповідної інформації, зокрема, дати та номеру платіжного доручення щодо сплати податкового зобов`язання, реквізитів рішення суду (дати та номеру справи), всупереч вимогам чинного законодавства, не містять.
Під час судового розгляду справи постала необхідність дослідження розрахунків сум штрафних санкцій, визначених за наслідками камеральної перевірки.
Так, згідно з постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.08.2015 року у справі № 804/8570/15 року строк сплати розстроченого боргу починається з 01 вересня 2017 року, проте в акті перевірки граничний термін сплати зазначений 30.10.2015 року.
З чого можна зробити висновок про невірне обрахування з боку податкового органу кількості днів затримки.
Як вбачається з відзиву відповідача, при застосуванні штрафу до позивача за зазначеним рішенням, податковий орган керувався нормами ст.100 Податкового кодексу України та п.3.9. Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 574, якими передбачено порядок відстрочення та розстрочення податкового боргу шляхом укладання відповідного договору з контролюючим органом. При укладанні договору про розстрочення податкового боргу залишаться порядок застосування штрафних санкцій, визначений п.126.1. ст.126 Податкового кодексу.
Докази протилежного суду не надано.
З даним твердженням податкового органу суд не погоджується, оскільки вказані процедури щодо відстрочення та розстрочення податкового боргу з ПДВ не застосовувались, позивач не звертався з відповідною заявою до контролюючого органу, рішення про розстрочення та/або відстрочення сум платежів контролюючим органом не приймалося, що виключає застосування особливостей вказаних процедур до відносин, що склалися між сторонами.
Таким чином, податковий орган, всупереч рішенню суду, що є обов`язковим для виконання на всій території України, змінив строки оплати податкового боргу, визначивши на власний розсуд напрями зарахування коштів та їх розмір.
Відповідно до постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.08.2015 по справі № 804/8570/15 Державне підприємство «Кривбасшахтозакриття» зобов`язане було в період з вересня 2017 по серпень 2018 року здійснювати оплату податкового боргу щомісяця у розмірі 54 937,48 грн.
Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.07.2015 року № 666 «Про затвердження порядку заповнення документів на переказ у разі сплати (стягнення) податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску, здійснення бюджетного відшкодування податку на додану вартість, повернення помилково або надміру зарахованих коштів» для сплати чергової частки розстрочених (відстрочених) сум (або погашення розстрочення (відстрочення) у повному обсязі) платник податків перераховує необхідну суму коштів з поточного рахунка на рахунок СЕА ПДВ , при цьому в документі на переказ коштів зазначає код виду сплати « 145- надходження розстрочених (відстрочених) сум.
Необхідно звернути увагу, що з боку позивача рішення суду виконано своєчасно, тобто з вересня 2017 по серпень 2018 року, в повному обсязі, що підтверджується платіжними документами з зазначенням всіх необхідних реквізитів.
З чого слідує висновок, що податковий борг за рішенням суду № 804/8570/15 станом на початок перевіряємого періоду 04.04.2019 року був відсутній.
Даний факт також встановлено рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 року у справі № 160/8024/19 за позовом Державного підприємства «Кривбасшахтозакриття» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень рішень, яке набрало законної сили 11.08.2020 роу.
При цьому, відповідно до акту перевірки, податковий орган перераховує 102 672,35 грн. в погашення податкового боргу з ПДВ з вказаним рішення та нараховує 20 535, 87 грн. штрафних санкцій за несвоєчасну оплату податкових зобов`язань.
Доводи відповідача, що кошти підприємства, які перерахувались на погашення податкового боргу за рішення у справі № 804/8570/15, були зараховані в порядку пункту 87.9. с.87 ПК УКраїни в рахунок іншого податкового боргу, що виник раніше, в порядку черговості, не підтверджені жодним доказом.
Відповідно до висновків акту перевірки податковий орган визначив розмір штрафу за несвоєчасне погашення грошових зобов`язань, вказавши наступні фактичні дати сплати (погашення) 24.04.2019, 23.05.2019, 24.06.219, 12.07.2019, 25.07.2019, 23.08.2019, 24.10.2019, 25.11.2019, 29.11.2019.
Проте, як встановлено судом, у зазначені дати з боку ДП «Кривбасшахтозакриття» перерахування не здійснювалось.
Як вбачаться з відзиву відповідача та підтверджується ІКП платника податку з ПДВ по вищенаведених датах до бюджету надійшли кошти, попередньо сплачені ДП «Кривбасшахтозакриття» на рахунок в системі електронного адміністрування ПДВ.
При співставленні розрахунку з акту перевірки, розрахунку штрафної санкції до спірного податкового повідомлення рішення з даними ІКП платника податків відслідковується невідповідність розмірів сум, що надійшли з рахунку в системі електронного адміністрування з сумами, які зараховувались в погашення податкового зобов`язання з ПДВ, що в ході судового розгляду справи з боку відповідача не спростовувалось.
Відповідач пояснень з цього факту не надав.
Положеннями ст.2001 ПК України регламентується електронне адміністрування податку на додану вартість. Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість встановлюється Кабінетом Міністрів.
Так, відповідно до п.4. Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою КМ України від 16.10.2014 року № 569 (зі змінами), який визначає, зокрема, механізм проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків, вказує, що рахунок у системі електронного адміністрування податку (далі - електронний рахунок) - рахунок, відкритий платнику податку в Казначействі, на який таким платником перераховуються кошти у сумі, необхідній для досягнення розміру суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), а також у сумі, необхідній для сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку.
Відповідно до абз.2. п.2001.2. ст. 2001 Податкового кодексу України розрахунки з бюджетом у системі електронного адміністрування (СЕА) податку на додану вартість здійснюються з цих рахунків, крім випадку, передбаченого абз.2. пункту 87.1. ст.87 Податкового кодексу.
Абзац 2 п.87.1. ст.87 Податкового кодексу України регламентує, що не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з ПДВ (крім податкового боргу, що виник до 1 липня 2015 року), кошти на рахунку платника в СЕА податку на додану вартість. Для погашення такого податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків у СЕА податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову політику, за умови наявності підстав, передбачених ст.95 Кодексу, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платника у СЕА податку на додану вартість, реєстр, у якому зазначаються найменування платника, податковий та індивідуальний податковий номер платника та сума податкового боргу, що підлягають перерахуванню до бюджету (крім сум податкового боргу за податковими зобов`язаннями з податку на додану вартість, що підлягали сплаті до держбюджету та за якими сформовано реєстр для перерахування коштів до держбюджету з рахунка у СЕА відповідно до п.200.2.ст.200 Податкового кодексу).
Згідно з п.95.3. ст.95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів з рахунку платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органом, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
В той же час, відповідно п.21. Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, регламентує, якщо на дату подання податкової декларації з податку сума коштів на електронному рахунку платника податку перевищує суму, що підлягає перерахуванню до бюджету відповідно до поданої звітності, платник податку має право подати контролюючому органу у складі податкової декларації заяву, відповідно до якої такі кошти підлягають перерахуванню на поточний рахунок платника податку, реквізити якого зазначаються в заяві, у сумі залишку коштів, що перевищує суму податкового боргу з податку та суму узгоджених податкових зобов`язань з податку, або до бюджету в рахунок сплати податкового боргу з податку, що виник починаючи з 01.07.2015 року.
Отже, з системного аналізу податкового законодавства вбачається, що обов`язковими умовами для зарахування коштів з СЕА до бюджету в рахунок сплати податкового боргу є або відповідне судове рішення або заява платника податків.
Позивач вказує про відсутність відповідних заяв та рішень суду.
Відповідачем зазначене не спростоване.
Також відслідковується невідповідність строків перерахування податковим органом до бюджету сум узгоджених податкових зобов`язань, передбачених п.20 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, яким встановлено обов`язок податкового органу не пізніше ніж за три для до закінчення граничного строку, встановленого Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань надіслання Казначейству реєстри платників податку, на підставі якого Казначейство не пізніше останнього дня строку, встановленого Кодексом для самостійної оплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету з електронних рахунків платника податків.
Відповідно до положень ст.203 Податкового кодексу податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобов`язання зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку для подання податкової декларації.
Як вбачається з відзиву відповідача за даними ІКП з ПДВ по вищенаведеним датам до бюджету надійшли кошти, попередньо сплачені ДП «Кривбасшахтозакриття» на рахунок в системі електронного адміністрування ПДВ, а саме: частина коштів, сплачених на електронний рахунок 07.03.2019 та 18.03.2019 надійшли до бюджету з рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ - 24.04.2019; частина коштів, сплачених на електронний рахунок 29.03.2019 та кошти, сплачені 01.04.2019, 05.04.2019, 10.04.2019, 11.04.2019, 26.04.2019, 03.05.209, 07.05.2019 надійшли до бюджету з рахунку в системі електронного амністування ПДВ - 23.05.2019; частина коштів, сплачених підприємством на електронний рахунок 07.05.2019 та кошти, сплачені 08.05.2019, 17.05.2019, 11.06.2019 надійшли до бюджету з рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ 24.06.2019; частина коштів, сплачених підприємством на електронний рахунок 11.06.2019 надійшли до бюджету з рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ 12.07.2019; частина коштів, сплачених підприємством на електронний рахунок 11.06.2019 та кошти, сплачені 11.06.,27.06.019, 02.07.2019 надійшли до бюджету з рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ 25.07.2019; частина коштів, сплачених підприємством на електронний рахунок 02.07.2019 та кошти, сплачені 08.07.2019 надійшли до бюджету з рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ 23.08.2019; частина коштів, сплачених підприємством на електронний рахунок 08.07.2019 та кошти, сплачені 05.08.2019,14.08.2019,04.09.2019,05.09.2019 надійшли до бюджету з рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ 23.09.2019; частина коштів, сплачених підприємством на електронний рахунок 05.08.2019 та кошти, сплачені 02.10.2019, 04.10.2019, 07.10.2019 надійшли до бюджету з рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ 24.10.2019; частина коштів, сплачених підприємством на електронний рахунок 07.10.2019 та кошти, сплачені 05.11.2019 надійшли до бюджету з рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ 25.11.2019.
Під час судового розгляду справи відповідачем належних пояснень з даного питання не надано.
Відтак, порушення податкового органу положень Податкового кодексу, Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, не врахування строків погашення податкового боргу, встановленого судом, несвоєчасне перерахування коштів до бюджету для оплати узгоджених податкових зобов`язань призвело як до неправильного зарахування поточних платежів підприємства в рахунок задекларованих податкових зобов`язань так і визначення термінів затримки сплати податкових зобов`язань, що, в свою чергу, призвело до нарахування штрафних санкцій за порушення стоків сплати сум податкових зобов`язань з ПДВ та прийняття неправомірного податкового повідомлення рішення.
Відповідач, обгунтовуючи правильність та законність обчислення днів затримки при розрахунку штрафної санкції посилається на норми ст.100 Податкового кодексу України, яка регулює розстрочення та відстрочення податкового боргу за відповідною заявою боржника до контролюючого органу на підставі якої, та, у відповідності до положень Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу), затвердженого наказом Міндоходів і зборів України від 10.10.2013 № 574, укладається договір між контролюючим органом та боржником про розстрочення та відстрочення податкового боргу.
Проте, питання стягнення та відстрочення та розстрочення податкового боргу, що виник у 2015 році, було вирішено Дніпропетровським окружним адміністративним судом, про що було зазначено вище.
Отже, процедура щодо відстрочення та розстрочення податкового боргу, що визначена ст.100 ПК України та регулюється Порядком розстрочення (відстрочення) грошових коштів (податкового боргу), не застосовувалась, що по суті не оспорювалось відповідачем. Позивач не звертався з заявою про відстрочення та розстрочення податкового боргу, та, відповідно, контролюючим органом таке питання не вирішувалось.
Положеннями ст.14 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.
Крім того, імперативна норма ст. 13 «Про судоустрій та статус суддів» забороняє органам державної влади та органам місцевого самоврядування, їх посадовим особам приймати рішення, які скасовують судові рішення, або зупиняються їх виконання.
Отже, позивач, керуючись рішенням суду, своєчасно та в повному обсязі виконував свої зобов`язання, що підтверджується відповідними платіжними документами, які додані до позовної заяви.
Суд не враховує доводи відповідача про те, що податковий борг зараховувався в порядку черговості виникнення відповідно до п.87.9. ст.87 Податкового кодексу України, оскільки відповідач не пояснює яким чином платежі позивач, на виконання рішення суду про відстрочення та розстрочення податкового боргу, що виник у 2015 році (про що ним зазначено у відзиві та зазначено в акті перевірки), зараховує на погашення податкових зобов`язань з ПДВ за податковими деклараціями за 2019 рік, про що зазначено у позовній заяві, тим самим порушуючи зазначені норми Податкового кодексу України та відповідне рішення суду, яким визначені граничні строки погашення та розмір розстроченого платежу.
Суд зазначає, що відповідачем не надано суду жодного обґрунтування в частині недодержання норм п. 20 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість щодо строків перерахування до бюджету сум узгоджених податкових зобов`язань.
Відповідно до норм п.131.2. ст.131 Податкового кодексу України при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, в першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу, кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються в рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.
Відповідно до п.25 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість сплата податкових зобов`язань, визначених контролюючим органом відповідно до підпунктів 54.3.1, 54.3.2., 54.3.5., 54.3.6, пункту 54.3 ст.54 Податкового кодексу України, та сплата передбачених Кодексом штрафних санкцій і пені здійснюється платником податку виключно з поточного рахунка до відповідного бюджету.
Проте, відповідачем не надано пояснень яким чином, за відсутністю відповідної заяви від позивача або належного рішення суду контролюючим органом зараховано кошти з електронного рахунку платника в системі електронного адміністрування ПДВ до бюджету в рахунок сплати не тільки податкового боргу, а й штрафів за податковими повідомленнями рішеннями від 14.02.2018 та 18.06.2018 року та пені.
Враховуючи, що підприємством було своєчасно та в повному обсязі сплачено податкове зобов`язання з податку на додану вартість згідно податкової звітності, яка долучена до матеріалів справи, а системне перенаправлення поточних податкових платежів ДП «Кривбасшахтозакриття» в рахунок боргів минулих податкових періодів, всупереч вимогам рішень суду про розстрочення черговості зарахування платежів, а також несвоєчасне зарахування коштів з боку податкового органу в СЕА до бюджету узгоджених податкових зобов`язань, суд вважає, що нарахування спірних штрафних санкцій за несвоєчасну оплату податкових зобов`язань є протиправним.
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд зазначає, що доводи відповідача, покладені в обґрунтування заперечень проти позову, не знайшли свого правового підтвердження під час розгляду справи судом.
За наведених обставин у сукупності позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1. с.139 Кодексу про адміністративне судочинство України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова особа.
Враховуючи викладене, сплачений судовий збір за подачу позову до суду у розмірі 11 151, 94 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.6, 9,11,14,72,73,77,90,139,241-246 КАС України, суд , -
Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 02 листопада 2020 року.

Суддя С.В. Ніколайчук