Справа № 815/3408/16
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2020-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

02 листопада 2020 р.м.ОдесаСправа № 815/3408/16

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлій О.О., Єщенко О.В.

розглянувши питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Іллічівський судноремонтний завод» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування в частині податкового повідомлення-рішення від 06.07.2016 року № ,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року позов ПАТ «ІСРЗ» задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Головним управлінням ДПС в Одеській області подано до суду апеляційну скаргу з пропуском встановленого строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року, у задоволенні клопотання Головного управління ДПС в Одеській області про поновлення строку на апеляційне оскарження з викладених у клопотанні підстав відмовлено; апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року у справі № 815/3408/16 - залишено без руху, надавши строк у 10 днів, з моменту отримання копії даної ухвали, для усунення недоліків, шляхом подання обґрунтовано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року.

08.10.2020 року через канцелярію суду за вхід. № 19633/20 ГУ ДПС в Одеській області знову надано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Перевіривши доводи апелянта, судова колегія вважає наявними підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження виходячи з наступного.

Статтею 129 Конституції України, однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з ч. 1 ст. 45 КАС України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Пунктом 6 ч. 5 ст. 44 КАС України визначено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Органи доходів і зборів є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, тобто, суб`єктом, що реалізує свою владну компетенцію.

Як свідчать наявні в матеріалах справи письмові докази, вперше апелянтом оскаржено рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року у даній справі 27.10.2019 року.

11.12.2019, апеляційну скаргу повернуто апелянту.

Вдруге, з апеляційною скаргою на зазначене рішення суду ГУ ДПС в Одеській області звернулось 16.09.2020 року. До апеляційної скарги було додано клопотання про поновлення строків на подання апеляційної скарги, посилаючись на той факт,що у зв`язку з надхоженням бюджетних асигнувань задля здійснення апеляційного оскарження апелянт надає платіжне доручення сплати судового збору та просить поновити процесуальний строк.

Статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено строки апеляційного оскарження.

Частиною першою вказаної статті визначено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Таким чином, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою після закінчення строків, установлених статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, та якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суд поновлює або продовжує процесуальний строк, якщо визнає поважною причину пропуску даного строку (поважність причин повинен доводити скаржник).

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Як вбачається з клопотання від 08.10.2020 року, як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження та його поновлення відповідач посилався на неможливість своєчасно сплатити судовий збір у зв`язку з відсутністю коштів на рахунках податкового органу.

Колегія суддів вважає, що наведені скаржником доводи не можуть бути підтвердженням поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Територіальні органи ДФС (органи доходів і зборів) є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 "Інші поточні платежі", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов`язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).

З урахуванням вказаного, колегія суддів зауважує, що фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 "Інші поточні платежі", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору.

Учасники справи, мають право оскаржити судові рішення у встановлений Кодексом строк та у передбаченому процесуальним законом порядку, зокрема виконавши вимогу про надання документу про сплату судового збору.

У пункті 41 справи "Пономарьов проти України" Європейський Суд з прав людини зазначив, що "Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків".

Таким чином, у ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів тощо. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись раніше згаданого принципу "належного урядування" та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, колегія суддів вважає, що невжиття суб`єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку для звернення до суду.

Судова колегія вважає, що відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Відповідач, який діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.

Отже, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для визнання поважними наведених скаржником у повторному клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження тих самих обставин пропуску такого строку, у визнанні поважними яких було відмовлено ухвалою суду від 29.09.2020 року.

Апелянтом не надано жодного доказу та не наведено жодної обґрунтованої обставини на спростування доводів, викладених в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, а отже недоліки, встановлені ухвалою від 29.09.2020 року, апелянтом у визначений строк не усунуто.

Відповідно п.4 ч.1 ст.299 КАС України, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст.ст. 295, 299, 321, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Іллічівський судноремонтний завод» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування в частині податкового повідомлення-рішення від 06.07.2016 року № .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів.

Суддя-доповідач Танасогло Т.М.
Судді Димерлій О.О. Єщенко О.В.