Справа № 504/3229/19
Суддя: Вінська Н. В.
Дата ухвалення: 2020-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 504/3229/19
провадження №2-а/504/26/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2020смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі

головуючої судді Вінської Н.В.

секретарі Білаш А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Старшого інспектора прикордонної служби відділення ІПС8ПС «Одеса Аеропорт» Драчневої Т.П., Адміністрації Державної прикордонної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративне стягнення №003059 від 05.09.2019 року, винесену старшим інспектором прикордонної служби відділення ІПС 8ПС «Одеса Аеропорт» Драчневою Т.П.

У обґрунтування позову, зазначив, що 05.09.2019 року в аеропорту «Одеса Аеропорт» при посадці на літак, інспектором прикордонної служби, його ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за порушення правил перетину державного кордону України, а саме: порушення ПКМУ №150 від 15.02.2012 року. Вважає, що постанова винесена із грубим порушенням його прав, оскільки він постійно мешкає в Україні та має посвідку на постійне проживання, через що постанова КМУ №150 на нього не розповсюджується. Інспектор прикордонної служби не надала йому час і можливість для підготовки захисту, скористатись правовою допомогою та порушила інші норми процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду із вказаним позовом.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надавши заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутність.

Старший інспектор прикордонної служби відділення ІПС 8ПС «Одеса Аеропорт» Драчнєва Т.П., у судове засідання не з`явилась, надавши відзив у якому просила розглядати справу за її відсутність, зазначивши, що 05.09.2019 року в пункті пропуску через державний кордон для міжнародного повітряного сполучення «Одеса Аеропорт», було виявлено громадянина Російської федерації ОСОБА_1 , який на паспортний контроль надав паспорт громадянина РФ серії НОМЕР_1 та ксерокопію посвідки на постійне проживання на території України, яка не була засвідчена належним чином, у зв`язку з чим був здійсненний прикордонний контроль в ході якого було виявлено, що в базі даних відсутні відомості щодо в`їзду позивача на територію України. Старшим інспектором, у зв`язку з виявленими порушеннями було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення на позивача у сумі 5100,00 грн.

Представники Адміністрації Державної прикордонної служби України Степанович Д.Г., Заліток В.В. у судових засіданнях проти задоволення позову заперечували, в подальшому у судове засідання не з`явились про причини неявки не повідомили.

Розглянувши адміністративний позов, перевіривши матеріали справи, відзив суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити , виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення №003059 від 05.09.2019 року, під час прикордонного контролю в пункті пропуску через державний кордон для міжнародного повітряного сполучення «Одеса», було виявлено громадянина РФ - ОСОБА_1 . Вході при перевірці по базі даних, було встановлено, недодержання визначеного порядку реєстрації під час перетину державного кордону України. Своїми діями ОСОБА_1 , порушив вимоги ст. 16 ЗУ « Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та п.3 порядку затвердженого постановою КМУ №150 від 15.02.2012 року, відповідальність за що передбачена ч.2 ст. 203 КУпАП /а.с.13/.

ОСОБА_1 є громадянином Російської федерації про що свідчить паспорт громадянина РФ № НОМЕР_2 /а.с.14-15/. Крім того ОСОБА_1 має право на постійне проживання на території України, що підтверджується копією посвідки на постійне проживання на території України № НОМЕР_3 виданою 11.12.2013 року органом 6501 /а.с.16/.

Відповідно до рапорту інспектора ПК Вербицької М., 05.09.2019 року о 15-20 год., в пункті пропуску через державний кордон для міжнародного повітряного сполучення «Одеса», було виявлено громадянина РФ - ОСОБА_1 , яким не були додержані встановлений порядок реєстрації під час перетинання державного кордону України /а.с.50/.

Згідно витягу з АРМ ПТК ІТС «Гарт 1П» у впс «Одеса Аеропорт» від 05.09.2019 року, відомості щодо перетинання державного кордону України гр. ОСОБА_1 відсутні /а.с.52/.

З письмових пояснень ОСОБА_1 , вбачається, що під час перетинання державного кордону України в нього в наявності була лише ксерокопія посвідки на постійне проживання, а оригінал був ним залишений вдома за рекомендацією туроператора /а.с.51/.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того під час перетинання державного контролю, позивач не надав визначених законодавством документів чи належним чином засвідчені копії у відповідності до вимог законодавства, натомість позивач надав лише ксерокопію посвідки на постійне проживання яка не була засвідчена належним чином, про що ним було особисто зазначено у письмових поясненнях.

Ухвалюючи рішення суд, зазначає, що ІТС «Гарт 1П», відсутні данні щодо перетину державного кордону гр. ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), докази які б свідчили про перетинання позивачем кордону України у встановленому законом порядку, суду надані не були.

Згідно ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1, 7 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.

Правові основи здійснення прикордонного контролю, порядок його здійснення, умови перетинання державного кордону України визначає Закон України «Про прикордонний контроль» №1710-VI від 05.11.2009р. (далі Закон №1710-VI)

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 2 Закону №1710-VI прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

Прикордонний контроль здійснюється з метою протидії незаконному переміщенню осіб через державний кордон, незаконній міграції, торгівлі людьми, а також незаконному переміщенню зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених до переміщення через державний кордон.

Прикордонний контроль здійснюється, зокрема щодо осіб, які перетинають державний кордон.

У відповідності з ч. 4 ст. 2 Закону, прикордонний контроль щодо осіб, які перетинають державний кордон, включає: 1) перевірку документів; 2) огляд осіб; 3) виконання доручень правоохоронних органів України; 4) перевірку виконання іноземцями, особами без громадянства умов перетинання державного кордону у разі в`їзду в Україну, виїзду з України та транзитного проїзду територією України; 5) реєстрацію іноземців, осіб без громадянства та їх паспортних документів у пунктах пропуску через державний кордон.

Згідно з ч. 5 ст. 2 Закону №1710-VI прикордонний контроль забезпечується шляхом: 1) установлення режиму в пунктах пропуску через державний кордон та здійснення контролю за його додержанням; 2) застосування технічних засобів прикордонного контролю, використання службових собак та інших тварин; 3) створення і використання баз даних про осіб, які перетнули державний кордон, вчинили правопорушення, яким не дозволяється в`їзд в Україну або яким тимчасово обмежено право виїзду з України, про недійсні, викрадені і втрачені паспортні документи, а також інших передбачених законом баз даних; 4) спостереження за транспортними засобами і в разі потреби їх супроводження; 5) здійснення адміністративно-правових, а також оперативно-розшукових заходів; 6) організації і забезпечення взаємодії з підприємствами, установами та організаціями, діяльність яких пов`язана з міжнародним сполученням; 7) координації дій контрольних органів і служб.

Стаття 8 Закону №1710-VІ визначає умови перетинання державного кордону іноземцями та особами без громадянства у разі в`їзду в Україну.

Так, за приписами ч. 1 цієї статті, уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України надають іноземцю, особі без громадянства дозвіл на перетинання державного кордону у разі в`їзду в Україну за умови: 1) наявності в нього дійсного паспортного документа; 2) відсутності щодо нього рішення уповноваженого державного органу України про заборону в`їзду в Україну; 3) наявності в нього в`їзної візи, якщо інше не передбачено законодавством України; 4) підтвердження мети запланованого перебування; 5) наявності достатнього фінансового забезпечення на період запланованого перебування і для повернення до держави походження або транзиту до третьої держави або наявності в нього можливості отримати достатнє фінансове забезпечення в законний спосіб на території України - для громадянина держави, включеної до переліку держав, затвердженого Кабінетом Міністрів України, та особи без громадянства, яка постійно проживає у державі, включеній до такого переліку.

Згідно вимог ч. 2 ст. 8 Закону №1710-VI іноземцям, особам без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам в`їзду в Україну, відмовляється у перетинанні державного кордону в порядку, встановленому статтею 14 цього Закону.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 9 Закону №1710-VI прикордонний контроль іноземців та осіб без громадянства під час в`їзду в Україну здійснюється за процедурами контролю першої лінії, а у передбачених цим Законом випадках - також за процедурою контролю другої лінії.

Процедура здійснення контролю першої лінії, передбачає проведення перевірки: 1) паспортного документа з метою встановлення його дійсності, наявності відповідно до вимог законодавства посвідки на постійне проживання чи візи; 2) наявності чи відсутності у базах даних Державної прикордонної служби України інформації про заборону в`їзду в Україну та про доручення правоохоронних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон; 3) відміток про перетинання державного кордону в паспортному документі іноземця або особи без громадянства (ч. 2 ст. 9 Закону №1710-VI).

Відповідно до ч.1,2 ст. 16 ЗУ « Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

Згідно із п.3 порядку затвердженого постановою КМУ №150 від 15.02.2012 року, Реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, крім осіб, які відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 16 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства звільняються від реєстрації або паспортні документи яких реєструються у МЗС та його представництвах, здійснюється в пункті пропуску через державний кордон посадовою особою Держприкордонслужби.

Разом з цим, відповідно до частини 2 статті 7 Закону України «Про прикордонний контроль» у ході перевірки документів уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України використовують технічні засоби контролю для пошуку ознак підробки у документах, здійснюють пошук необхідної інформації у базах даних Державної прикордонної служби України, а також за результатами оцінки ризиків проводять опитування осіб, які прямують через державний кордон.

Відповідні бази даних формуються інформаційно-телекомунікаційною системою прикордонного контролю «Гарт-1» Державної прикордонної служби України (далі - система «Гарт-1») відповідно до частини 1 пункту 6 Положення про інформаційно-телекомунікаційну систему прикордонного контролю «Гарт-1» Державної прикордонної служби України, затверджено наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 810 від 30.09.2008 року, зареєстрований у Міністерстві юстиції України за № 1086/15777 від 07/11/2008 року (далі - Положення).

Відповідно до пункту 7 Положення власником системи «Гарт-1» та інформації, що в ній обробляється, є Адміністрація Держприкордонслужби України.

Відповідно до частини 1 пункту 21 Положення ПТК АПК «Гарт-1/П» застосовуються в підрозділах органів охорони державного кордону, які здійснюють прикордонний контроль і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна, та забезпечують: автоматизовану перевірку відомостей про осіб, які перетинають державний кордон України, за базами даних, що створюються та використовуються відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 29 рішення ЄСПЛ у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 09.12.1994 статтю 6 пункт 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

За змістом пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до положень ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006р. у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Відповідно до положень ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Руд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином із урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 14, 243-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Старшого інспектора прикордонної служби відділення ІПС8ПС «Одеса Аеропорт» Драчневої Т.П., Адміністрації Державної прикордонної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н.В. Вінська