Справа № 205/3947/20
Суддя: Приходченко О. С.
Дата ухвалення: 2020-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

29.09.2020 Єдиний унікальний номер 205/3947/20
Єдиний унікальний номер 205/3947/20
Провадження № 2а/205/108/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку термінової справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до командира взводу № 2 роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Денисенка Дениса Олексійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27 травня 2020 року направив поштою до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська позов до інспектора УПП у Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Денисенка Д.О. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, який надійшов до суду 01 червня 2020 року.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2020 року адміністративний позов було прийнято до розгляду суду та відкрито провадження у справі в порядку термінової адміністративної справи.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2020 року Департаменту патрульної поліції Національної поліції України було відмовлено у задоволенні клопотання про залучення Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Позивач у своєму позові посилався на те, що 20 травня 2020 року постановою в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 2559534 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень. Зі змісту постанови слідує, що водій, керуючи транспортним засобом, при перевірці не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п. 2.1.а ПДР керування ТЗ особою, яка не має права керування таким ТЗ, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. Проте, особу позивача було встановлено за посвідченням водія серії НОМЕР_1 , яке було тимчасово вилучене інспектором та ним же видано тимчасовий дозвіл серії ПК № 127690 на право керування транспортними засобами. При цьому ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Мерседес-Бенц 814 Д, держномер НОМЕР_2 , повна маса якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу складає 8 000 кг, а транспортні засоби категорії С це призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7 500 кг. Вважає вказану постанову незаконною, та винесену з порушенням вимог до її змісту та порядку винесення, при розгляді справи не було з`ясовано і доведено обставини, які б свідчили про наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення; позивач керував транспортним засобом категорії С та мав при собі посвідчення водія направо керування, яке надав інспекторові. Тому вважає, що відповідачем не об`єктивно було з`ясовано обставини справи, проігноровано очевидну відсутність складу адміністративного правопорушення, чим порушено всебічний розгляд справи. Просив суд визнати протиправною та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідач командир взводу № 2 роти № 1 батальйону № 3 УПП у Дніпропетровській області старший лейтенант поліції Денисенко Д.О. у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Направив до суду відзив, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши, що 20 травня 2020 року ним було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. Постанова повністю відповідає вимогам, визначеним п. 5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі. Розгляд справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності відбувається в скороченому провадженні на місці його вчинення. Позивачем було скоєно ДТП, тому інспектором на законних підставах було проведено перевірку документів, зазначених в п. 2.1 ПДР, але ОСОБА_1 не мав при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, тому відповідачем було розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення. Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. Враховуючи зазначені приписи, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень. Посвідчення водія позивачеві було привезено йому згодом. Жодних переконливих доводів своєї невинуватості позивачем на місці розгляду справи надано не було. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог і справу розглядати за його відсутності.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 травня 2020 року інспектором роти № 1 батальйону № 2 УПП ГУ НП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Денисенком Д.О. відносно ОСОБА_1 було винесено постанову по справі про адміністративні правопорушення серії ЕАМ № 2559534, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с. 5).

У постанові зазначено, що ОСОБА_1 20 травня 2020 року на вул. Байкальській, біля буд. 6-Б, у м. Дніпрі, керуючи транспортним засобом, при перевірці документів не мав при собі посвідчення водія на право керування відповідної категорії, чим порушив п. 2.1.а ПДР (а.с. 5).

20 травня 2020 року ОСОБА_1 відповідачм було видано тимчасовий дозвіл серії ПК № 127690 на право керування транспортним засобом категорії В та С замість посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданого 29 червня 1994 року ДАІ МВС УМВС. Також зазначено, що відносно водія ОСОБА_1 інспектором було складено протокол серії БД № 179596 від 20 травня 2020 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 6).

Зазначену постанову в справі про адміністративне правопорушення після її винесення було вручено позивачеві як правопорушнику.

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пункт 1 статті 247 КУпАП визначає обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності наявність події і складу адміністративного правопорушення, а наявність такої події доводиться шляхом надання доказів.

На підставі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 3 статті 283 КУпАП визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Абзацом 4 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За таких обставин, достатньою та необхідною правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху є наявність в її діях (бездіяльності) відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами, одним з яких є фото чи відеозапис.

Так ПДР, які відповідно до ЗУ «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 2.1 ПДР, а саме п. «а» «б» і «ґ» встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії).

Згідно зі ст. 222 КУпАП до компетенції органів Національної поліції віднесено розгляд справ у сфері про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

При цьому судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, зокрема тимчасовим дозволом серії ПК № 127690 від 20 травня 2020 року, що відносно позивача 20 травня 2020 року складено адміністративний протокол серії БД № 179596 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, скоєння якого і стало підставою для перевірки наявності відповідного дозволу на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Як зазначено стороною позивача, він мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, яке було пред`явлено інспектору, та яке було ним тимчасово вилучено.

Стороною відповідача у відзиві на адміністративний позов зазначено, що розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, відбулося у відповідності до вимог чинного законодавства, та зауважено, що позивач на момент настання ДТП не мав при собі документів, зазначених у п.п. «а» п. 2.1 ПДР, а саме: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, яке згодом йому підвезли.

На підставі ч. 2 ст. 9 КУпАП суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Таким чином, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який не мав при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, не спростовано, доказів зворотного судові надано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Такому обов`язку суб`єкта владних повноважень протиставляється ч. 1 ст. 77 КАС України обов`язок кожної сторони, у тому числі і позивача, довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду № 760/2846/17 від 14 березня 2018 року, де вказано, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві, визначений ст. 71 КАС України, розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Крім того, слід зазначити, що відповідач є посадовою особою, який виконує повноваження, делеговані йому державою, при здійсненні своїх службових повноважень не має упередженості і наміру притягувати до адміністративної відповідальності осіб, які не скоюють відповідні адміністративні правопорушення, сумніви щодо його компетентності у суду відсутні.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Позивачем при поданні адміністративного позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 420 гривень 40 коп., у задоволенні позовних вимог йому відмовлено, тому судовий збір у розмірі 420 гривень 40 коп. слід віднести за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 251, ч. 3 ст. 283 КУпАП, ст. ст. 9, 14, 73, 74, 77, 90, 139, 242-246, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) у задоволенні позовних вимог до командира взводу № 2 роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Денисенка Дениса Олексійовича (місце роботи: 49000, м. Дніпро, пл. Троїцька, буд. 2-а) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Судові витрати у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп. віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя: