Справа № 200/12908/19-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2020-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року справа №200/12908/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Геращенка І.В., суддів: Блохіна А.А., Міронової Г.М.,

секретар судового засідання - Мирошниченко О.Л.,

за участю: позивача - не з`явився,

представника позивача - Корольової О.І., діючої згідно довіреності від 23.10.2019 року,

представника відповідача - Берегової І.В., діючої згідно довіреності від 20.12.2019 року № 01-29/7163,

третьої особи - не з`явився,

представника третьої особи - Шейко І.О., діючої згідно ордеру серії Ан № 1011679

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_1 рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 року у справі № 200/12908/19-а (головуючий І інстанції Троянова О.В., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Краматорської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостіних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Краматорської міської ради (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостіних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення виконкому Краматорської міської ради № 591 від 05.09.2018 року (т. 1 а.с. 4-5).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30.07.2020 року у задоволенні позову - відмовлено (т. 1 а.с. 227-229).

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов, оскільки при здійсненні перепланування квартири здійснено втручання в несучі конструкції будівлі. Крім того, перепланування повинно бути погоджено з іншими жильцями будинку згідно рішення Краматорської міської ради від 12.10.2011 року № 9/VI-28 (т. 1а.с. 234-237).

Представник позивача не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов через невідповідність висновків обставинам справи, неповне з`ясування обставин, порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт посилався на те, що судом проігноровано правову позицію Верховного Суду в постановах від 23.10.2018 року у справі № 728/2655/15-а, від 06.02.2018 року у справі № 2а-4383/10/1412 щодо обов`язковості отримання згоди власників суміжних приміщень для проведення перебудови житлових приміщень в нежитлові. Крім того, згідно п. 6 Порядку переведення житлових приміщень у нежитлові, затвердженому рішенням Краматорської міської ради від 12.10.2011 року № 9/VI-28, до заяви додається згода мешканців прилеглих квартир при втручанні в елементи спільної власності (т. 1 а.с. 239-240).

Представником третьої особи подано відзив на апеляційну скаргу.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апедяційних скарг, проти чого заперечували представники відповідача та третьої особи.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчив доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені наступні обставини справи.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартирі від 5 квітня 2016 року ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 38 кв. метрів, в тому числі житлова -19,2 кв. метрів (т.1 а.с. 62-63).

14.06.2018 року ОСОБА_2 звернулась до міського голови із заявою про надання дозволу на виведення квартири за адресою: АДРЕСА_2 з житлового фонду для розміщення косметичного кабінету. До заяви надала: копію паспорту, договір купівлі-продажу від 05.04.2016, відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 1 а.с. 62).

Листом від 25.06.2018 року Виконавчій комітет Краматорської міської ради повідомив гр. ОСОБА_2 , що відповідно до Порядку переведення житлових приміщень в нежитлові, затвердженим рішенням міської ради від 12.10.2011 року визначений перелік документів, які додаються замовником для отримання рішення виконавчого комітету стосовно переведення приміщення до нежитлового фонду. У разі надання повного пакету документів питання щодо переведення квартири буде розглянуте (т. 1 а.с. 65).

13.07.2018 року ОСОБА_2 звернулася до міського голови м. Краматорська із заявою про надання дозволу на виведення квартири за адресою: АДРЕСА_2 з житлового фонду для розміщення косметичного кабінету, до якої додала: договір купівлі-продажу від 05.04.2016, відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, технічний паспорт на житлове приміщення, узгодження балансоутримувача будинку (КП «Служба єдиного замовника»), довідку про відсутність зареєстрованих мешканців в приміщенні, звіт про можливість реконструкції квартири під косметичний кабінет, а також оголошення у газеті «Привєт» від 25.04.2018 про намір виведення квартири за адресою: АДРЕСА_2 із житлового фонду (т.1 а.с. 66-89).

Рішенням Виконавчого комітету Краматорської міської ради від 05.09.2018 року № 591 відповідно до Порядку переведення житлових приміщень у нежитлові, затвердженому рішенням Краматорської міської ради від 12.10.2011 року № 9/VI-28, керуючись ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування», переведено житлове приміщення в нежитлове для розміщення косметичного кабінету - квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 7).

18.01.2019 Відділом державного архітектурно-будівельного контролю Краматорської міської ради зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації ДЦ 89.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.02.2019 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на нежитлове приміщення, косметичній кабінет за адресою: АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 49).

Листом від 17.07.2019 року № 12-25/466 відповідач на запит від 11.07.2019 року повідомив позивача, що для переведення житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 в нежитлове замовником надані такі документи: звіт ТОВ «Альянспроектбуд» про можливість реконструкції квартири АДРЕСА_1 під косметичний кабінет; документи, які підтверджують право вланості на квартиру, технічний паспорт, довідка про відсутність зареєстрованих осіб у житловому приміщенні, узгодження балансоутримувача, випуски міської газети «Привет» №№ 16 від 25.04.2018 року, № 29 від 01.08.2019 року з об`явами про намір переведення квартири АДРЕСА_1 в нежитловий фонд. В своїй заяві замовник проінформував виконком про відсутність мешканців прилеглих квартир, яких не в змозі знайти, тому надає випуски газет з об`явами про намір переведення квартири до нежитлового фонду (т. 1 а.с.10).

Згідно частин першої та восьмої статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. При цьому використання власності не може завдати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено зміст права власності, зокрема, ним є право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 Цивільного кодексу України власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ч. 5 статті 319 Цивільного кодексу України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

За змістом ч. 1 статті 8 Житлового кодексу УРСР переведення придатних для проживання жилих будинків і жилих приміщень в нежилі, як правило, не допускається. У виняткових випадках переведення жилих будинків і жилих приміщень у нежилі може здійснюватися за рішенням органів, зазначених у частині другій статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 151 Житлового кодексу УРСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Згідно ст. 152 Житлового кодексу УРСР переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Статтею 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлені повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв`язку. Зокрема, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

Отже, використання об`єкта власності обмежується мотивами незавдання шкоди правам, свободам та гідності інших громадян, інтересам суспільства. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад вправі вирішувати питання переведення житлових приміщень (квартир), що належать на праві власності юридичним або фізичним особам, у нежитлові за умови, що проведені зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Довідкою про огляд квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 від 04.07.2019 року встановлено відсутність тріщин на несучих конструкціях стін квартири та зроблено висновок, що немає можливості достовірно встановити зв`язок між наявними дефектами та виконаною реконструкцією приміщення на першому поверсі будинку (т. 1 а.с.47).

Згідно звіту про технічний стан та можливість реконструкції квартири АДРЕСА_1 , наданого до Виконавчого комітету Краматорської міської ради разом із заявою, при переплануванні квартири пропонується демонтаж перегородок, що не несуть, а саме: демонтаж перегородки між кухнею і коморою; демонтаж перегородки між коридором та ванною з санвузлом; закладання дверного отвору між коридором та тамбуром; облаштування (розширення) існуючого дверного балконного отвору між житловою кімнатою та балконом, шляхом вирізання підвіконної частини на ширину 200 мм. за результатами обстеження зазначено, що основні несучі і захищаючі конструкції дефектів не мають, знаходяться у задовільному стані (т. 1а.с. 75-86).

Отже, втручання в елементи спільної власності прилеглої квартири АДРЕСА_4 не передбачалось та не було здійснено.

Листом від 03.07.2018 року № 585 КП «Служба єдиного замовника надало погодження на переведення житлового приміщення квартири АДРЕСА_1 в нежитловий фонд (т. 1 а.с.48).

Позивачем не надано доказів того, що переведення вказаної житлової квартири в нежитлову призвело до порушення її прав, як власника прилеглого житлового приміщення.

Таким чином, зміни у квартирі АДРЕСА_1 , у зв`язку з її переведенням в нежитлове приміщення відповідають державним будівельним нормам та правилам та не призвели до порушення прав позивача.

Щодо посилання представника позивача в апеляційній скарзі на правову позицію Верховного Суду в постановах від 23.10.2018 року у справі № 728/2655/15-а, від 06.02.2018 року у справі № 2а-4383/10/1412 щодо обов`язковості отримання згоди власників суміжних приміщень для проведення перебудови житлових приміщень в нежитлові.

В постанові від 06.02.2018 року у справі № 2а-4383/10/1412 Верховний суд дійшов висновку, що у справі залишилися недослідженими умови та обставини виконання будівельних робіт з реконструкції квартири для розміщення офісу-виставкового залу з прибудовою до нього. Зокрема, чи отримувала ОСОБА_4 поряд з дозволом на виконання будівельних робіт висновки компетентних органів (позитивні чи негативні) про можливість такої реконструкції, чи з огляду на цільове призначення приміщення квартири, що планується для переобладнання, потрібна згода власників суміжних квартир, якщо ні, як зазначено в рішенні суду першої інстанції, то які для цього повинні бути фактичні і правові підстави. Ці та інші, пов`язані з ними, обставини мають значення для правильного вирішення спору. Справу № 2а 4383/10/1412 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В постанові від 23.10.2018 року у справі № 728/2655/15-а Верховний Суд зазначив, що власник квартири має право на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. ОСОБА_4, маючи намір перевести квартиру з житлового фонду у нежитловий, згоди власників суміжних квартир, зокрема, позивача, не отримувала. Відсутні також докази на підтвердження отримання вказаною особою висновків компетентних органів (позитивні чи негативні) про можливість реконструкції квартири. Прийняте відповідачем рішення зачіпає права позивача, оскільки створює передумови і є підставою для проведення такої реконструкції. Вказане свідчить про те, що виконавчий комітет Бахмацької міської ради Чернігівської області, приймаючи рішення № 98 від 20 травня 2015 року «Про переведення житлового приміщення в нежитлове» для використання в інших цілях та надання дозволу на збір вихідних даних для проектування і реконструкції нежитлового приміщення під офіс з магазином, діяв всупереч вимогам чинного законодавства.

Рішенням Краматорської міської ради від 12 жовтня 2011 року № 9/VI-28 затверджено Порядок переведення житлових приміщень в нежитлові (т. 1 а.с. 56-58).

Відповідно до пункту 6 Порядку для отримання рішення виконкому міської ради на переведення житлових приміщень (будинків) або їх частин із житлового в нежитловий фонд замовник звертається із клопотанням на ім`я міського голови, у якому зазначає передбачуване функціональне призначення. До заяви, окрім іншого, додаються згода мешканців прилеглих квартир при втручанні в елементи спільної власності (прилеглими вважаються квартири, що мають спільні стіни або знаходяться у безпосередньо над, чи під приміщенням, яке переводиться у нежитлове).

Апеляційний суд зазначає, що третьою особою не порушено вимоги п. 6 вищевазаного Порядку, оскільки відсутнє втручання в елементи спільної власності мешканців прилеглих квартир.

Апеляційний суд зазначає, що спірне рішення відповідача не є нормативно-правовим актом, тобто актом управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування, в розумінні п.18 ч.1ст.4 КАС України.

Згідно п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Таким чином, спірне рішення відповідача має ознаки акту індивідуальної дії, а саме: вказане рішення регулює правовідносини між конкретними суб`єктами, вказаним рішеннями визначено окрему процедуру проведення певних дій, тобто, вказане рішення має разовий характер.

На теперішній час спірне рішення відповідача вичерпало свою дію, у з`вязку з чим відсутні правові підстави для його скасування.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 року у справі № 200/12908/19-а за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Краматорської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостіних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 4 листопада 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

Г.М. Міронова