Справа № 260/827/19
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2020-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 рокуЛьвівСправа № 260/827/19 пров. № А/857/9459/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Смолинця А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року, прийняте суддею Скраль Т.В. о 17 годині 37 хвилині у місті Ужгороді, повний текст складений 25.06.2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в Закарпатський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в якому, уточнивши позовні вимоги, просив стягнути відшкодування моральної шкоди в сумі 5 000 грн.; визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації за харчове продовольство в день звільнення з військової служби; зобов`язати нарахувати та виплатити грошову компенсацію за харчове продовольство.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за харчове продовольство в день звільнення з військової служби та зобов`язано нарахувати та виплатити грошову компенсацію за харчове продовольство з 20 березня 2018 року по 31 грудня 2018 року з урахуванням проведеного у цей період продовольчого забезпечення за добові чергування.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час перебування особового складу в зоні проведення АТО їх харчування організовується військовими частинами через їх же їдальні і атестат військовослужбовця, на який покликається суд першої інстанції, для цього не потрібно.

Крім того, законодавство передбачає, що за рішенням командира військової частини дозволяється виплачувати грошову компенсацію у розмірі вартості набору продуктів, який видається на приготування обіду, однак лише за відповідним бажанням (у письмовому вигляді) військовослужбовця, що не вбачається з матеріалів справи.

Звертається увага на строки звернення з подібним позовом до суду, так як спірні відносини пов`язані зі звільненням з публічної служби та наводиться перелік постанов Верховного Суду.

Акцентується увага на тому, що позивачем не сплачено судового збору, тому судом було порушено вимоги Закону України «Про судовий збір» та ч. 3 ст. 161 КАС України.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, обґрунтування якого співпадають з мотивами судового рішення, та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Учасники справи в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у їх відсутності за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 29 грудня 2018 року, відповідно до наказу військової частини НОМЕР_1 № 315, виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 31 грудня 2018 року - солдата ОСОБА_1 , кулеметника 3 відділення 1-го взводу 8-ої стрілецької роти 4-го стрілецького батальйону, звільненого відповідно до п. «ж» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» наказом командира військової частини від 29.12.2018 року № 69 о/с у запас ЗС України (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) та направлено його для постановки на військовий облік до Ужгородського ОМВК Закарпатської області.

03 травня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою № 3814/Т, якою просить видати наказ по ВЧ НОМЕР_1 НГУ «щодо виплати грошової компенсації вартості харчового продовольства», за весь період проходження ним військової служби за контрактом, відповідно до абз. 3 п. 242 Розділу ХІІ Положення Указу Президента № 1153/2008 від 10.12.2018, оскільки йому не було виплачено у день звільнення, а тепер має таке волевиявлення.

Військова частини НОМЕР_1 надала відповідь від 17 травня 2019 року № 50/02/33-649, де зазначила, що згідно з постановою КМУ № 174, нарахування компенсації можливе лише з 14 березня 2018 року по 29 грудня 2019 року. На сьогоднішній день, порядок виплати та нарахування вказаної грошової компенсації не визначений на законодавчому рівні, тому ВЧ НОМЕР_1 НГУ, яка не являється розпорядником державних коштів не має можливості здійснення нарахування та виплати даної компенсації.

Позивач вважає, що його право на харчове забезпечення наступило 29 квітня 2013 року (день початку військової служби) і до дня звільнення з військової служби -31 грудня 2018 року при виключенні зі списків частини та всіх видів забезпечення, що визначено постановою КМ від 29 березня 2002 року за № 426 та абз. 3 п. 242 Розділу ХІІ Положення Указу Президента України № 1153/2008 від 10.12.2018 року, а відтак звернувся 13 червня 2019 року до суду з даним адміністративним позовом.

Позивач не заявляв про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

Аналізувавши заявлені позовні вимоги, колегія суддів вважає, що спірні відносини пов`язані зі звільненням з публічної служби.

Як встановлено ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3 ст. 122 КАС України).

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

З аналізу зазначених положень процесуального закону слідує, що законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

У даній категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року № 620/1982/19, від 04 грудня 2019 року у справі № 815/2681/17.

Таким чином, враховуючи наведене вище, колегія суддів прийшла до висновку, що позивач звернувся до адміністративного суду з пропуском установленого процесуальним законом місячного строку.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Частинами третьою та четвертою статті 123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 315, 319, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України задовольнити частково.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року у справі № 260/827/19 скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 02.11.2020