Справа № 620/4011/20
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2020-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2020 року м. Чернігів Справа № 620/4011/20

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) 17.09.2020 (відповідно до відбитку штампу на конверті) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - ГУПФУ в Чернігівській області), у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, викладене у листі від 30.04.2020 №1161-1102/С-02/8-2500/20, про відмову їй в перерахунку та виплаті пенсії за віком відповідно до Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'';

- зобов`язати відповідача зарахувати до її страхового стажу періоди роботи в колгоспі ім. 22 з`їзду КПРС Староруднянської сільської ради Щорського (Сновського) району Чернігівської області з 10.02.1967 по 22.02.1968, з 1969 по 20.03.1970 та з 20.03.1970 по 13.02.1971, та здійснити перерахунок пенсії відповідно до Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' з дати звернення із заявою про перерахунок пенсії - 24.03.2020.

Позовні вимоги мотивовані тим, що записами у трудовій книжці колгоспника підтверджується її робота в колгоспі ім. 22 з`їзду КПРС Староруднянської сільської ради Щорського (Сновського) району Чернігівської області протягом спірних періодів, тому останній має бути врахований до страхового стажу.

Ухвалою судді від 08.08.2020 ОСОБА_1 відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні). Також установлено відповідачу 15-денний строк для подання відзиву на позов.

У встановлений судом строк відповідач подав відзив на позов, у якому просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог та зазначив, що при зверненні за призначенням пенсії позивач надала трудову книжку колгоспника, яка містила відомості за 1964-1967 роки, 1969 рік та 1970 рік, які були зараховані до її страхового стажу з урахуванням вимог Закону України статті 56 «Про пенсійне забезпечення». Разом з тим, відомості про роботу ОСОБА_1 у колгоспі протягом 1968 року та 1971 року у матеріалах пенсійної справи відсутні, у зв`язку із чим зарахувати вказані роки до трудового стажу позивача не можливо.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФУ в Чернігівській області та з 19.06.2004 отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як вбачається із листів відповідача від 02.03.2020 №375-362/С-02/8-2500/20 та від 30.04.2020 №1161-1102/С-02/8-2500/20, для обчислення пенсії позивача врахована заробітна плата за період роботи з 01.01.1995 по 31.12.1999 та за даними персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 30.09.2000, яка визначена із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки, із застосуванням коефіцієнта збільшення 1,17. За документами пенсійної справи, страховий стаж ОСОБА_1 складає 29 років 8 місяців 7 днів (врахований по 09.10.2001), у тому числі на підставі колгоспної трудової книжки зараховано періоди роботи: з 01.07.1964 по 31.12.1965, з 01.01.1966 по 31.12.1967, з 01.07.1969 по 31.12.1969 - 5 місяців 6 днів (за фактично відпрацьований час), з 01.01.1970 по 31.12.1970 - 4 місяці 29 днів (за фактично відпрацьований час) (а.с. 7, 8-9).

Вважаючи, що відповідач протиправно не зарахував до її страхового стажу періоди роботи в колгоспі ім. 22 з`їзду КПРС Староруднянської сільської ради Щорського (Сновського) району Чернігівської області з 10.02.1967 по 22.02.1968, з 1969 по 20.03.1970 та з 20.03.1970 по 13.02.1971, ОСОБА_1 звернулась до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Згідно з положеннями статті 1 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно із частиною другою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

Суд зауважує, що стаж, безпосередньо пов`язаний зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, обчислюється лиш починаючи з 1 січня 2004 року.

До 1 січня 2004 року стаж вимірювався періодом роботи (трудовий стаж). Таким чином до 1 січня 2004 року трудовий стаж (періоди офіційної роботи, які підтверджуються записами в трудовій книжці) автоматично зараховується як страховий стаж.

Відповідно до статті 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII), який діяв до 01.01.2004 та в подальшому в частині, що не суперечить Закону №1058-IV, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно із статтею 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

На підтвердження роботи в колгоспі ім. 22 з`їзду КПРС Староруднянської сільської ради Щорського (Сновського) району Чернігівської області протягом спірного періоду ОСОБА_1 надано копію трудової книжки колгоспника (а.с. 4), однак суд звертає увагу, що вона не містить даних про трудову діяльність позивача у 1968 та 1971 році.

Визначаючись із періодами, за які має бути зарахований страховий стаж, ОСОБА_1 зазначає, у тому числі «по 22.02.1968» та «по 13.02.1971». Разом з тим, вказані дати не є закінченням періодів роботи позивача, а є лише датами заповнення у трудовій книжці колгоспника даних щодо відпрацьованих трудоднів за попередній рік (22.02.1968 вносились записи про відпрацьовані трудодні позивача за 1967 рік, а 13.02.1971 - за 1970 рік).

Також ОСОБА_1 просить зарахувати до страхового стажу роботу у колгоспі з 10.02.1967 по 22.02.1968, за 1969 рік, за 1970 рік. Однак, ГУПФУ в Чернігівській області, з урахуванням вимог чинного законодавства України, вже здійснено зарахування до трудового стажу позивача 1965-1967 років (повністю), 1969-1970 років (за фактичною тривалістю).

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно наданої позивачем довідки СВК «Мир» від 29.11.2019 №41 та архівної довідки Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області від 19.11.2019 №С-43 (а.с. 5, 6) до архівного фонду СВК «Мир» передались тільки 17 книг обліку трудового стажу і заробітку колгоспника (25.11.2003 сталася пожежа, в результаті якої було повністю знищене адміністративне приміщення (контора) СВК «Мир», а також всі документи, які знаходились в цьому приміщенні, в тому числі і особові рахунки членів колгоспу ім. Сталіна, колгоспу ім. 22 з`їзду КПРС, КСГП «Мир» та СВК «Мир»). В книгах обліку трудового стажу і заробітку колгоспника по колгоспу ім. 22 з`їзду КПРС, які передались до Трудового архіву Сновської міської ради відсутні відомості на ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, підстави стверджувати про наявність у позивача права на зарахування спірного періоду її роботи в колгоспі ім. 22 з`їзду КПРС до страхового стажу, відсутні.

Пунктом 2 Порядку №637 передбачено, що у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі (пункт 17 Порядку №637).

Разом з тим, ОСОБА_1 не заявляла клопотання про виклик як свідків двох і більше осіб, які б могли підтвердити її роботу в колгоспі ім. 22 з`їзду КПРС у 1968 та 1970 роках.

За наведених обставин, суд зазначає, що відмова ГУПФУ в Чернігівській області у перерахунку і виплаті пенсії позивачу із врахуванням до страхового стажу періодів роботи в колгоспі ім. 22 з`їзду КПРС з 10.02.1967 по 22.02.1968, з 1969 по 20.03.1970 та з 20.03.1970 по 13.02.1971 є обґрунтованою.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII ''Перехідні положення'' Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 03 листопада 2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (, вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005).

Суддя С.В. Бородавкіна