Справа № 160/14251/20
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2020-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, яка надійшла через систему «Електронний суд» по справі за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Державного агентства з енергоефективності та енегрозбереження України, Державної установи «Урядовий контактний центр», Національної поліції України, Державного бюро розслідувань, Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
03.11.2020 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кабінету Міністрів України, Міністерства розвитку економіки, торгівлі і сільського господарства, Державного агентства з енергоефективності та енегрозбереження України, Державної установи «Урядовий контактний центр», Національної поліції України, Державного бюро розслідувань, Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Разом з позовною заявою, позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій просить:
- вжити заходи забезпечення позову на підставі представлених у суд документів щодо негайного поновлення особистих немайнових прав ОСОБА_1 у даній справі на розсуд суду, задля стимулювання посадових осіб для виконання своїх зобов`язань щодо охорони природи, ресурсозбереження та забезпечення екологічних прав громадян, що не заборонено КАС України;
- заборонити Кабінету Міністрів України та Міністерству розвитку економіки, торгівлі і сільського господарства, при повторному розгляді вказаних скарг, порушувати дію закону України «Про звернення громадян».
Перевіривши подану заяву та доводи наведені в ній, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.153 КАС України, заява про забезпечення позову подається, зокрема, до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для прийняття та розгляду заяви про забезпечення позову, суд зазначає наступне.
Кодекс адміністративного судочинства України визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах. (ч. 1 ст. 1 Кодексу адміністративного судочинства України).
Так, відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України після одержання заяви про забезпечення адміністративного позову суд з`ясовує чи відповідає вказана заява вимогам ст. 152, 153 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 152 КАС України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити:
1) найменування суду;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності; або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти;
3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;
4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;
5) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Також, згідно з ч. 4 ст. 152 КАС України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
Так, згідно з ч. 1 ст. Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Згідно з пп. 6 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до адміністративного суду заяви про забезпечення доказів або позову справляється судовий збір у розмірі 0,3 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року 2102,00 грн.
Таким чином, за подання до адміністративного суду заяви про забезпечення позову справляється судовий збір у розмірі 630,60 грн.
Судом встановлено, що до поданої ОСОБА_1 заяви про забезпечення позову не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених чинним законодавством України порядку і розмірі.
При цьому, у поданій заяві про забезпечення позову міститься клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», так як розмір судового збору за подання заяви про забезпечення позову перевищує 5 відсотків доходу заявника за 2019 рік.
Суд зазначає, що за приписами ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або
а) військовослужбовці;
б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;
в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;
г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;
ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до сплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Вирішуючи питання щодо можливості звільнення позивача сплати судового збору за подання вищезазначеної заяви про забезпечення позову, суд з урахуванням правових позицій, викладених у постанові Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 23.01.2015р. №2 Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011року №3674-УІ Про судовий збір, а також у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 05.02.2016р. №2 виходить із того, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.
Заявником на підтвердження скрутного майнового стану та неможливість сплати судового збору на момент подання заяви про забезпечення позову в розмірі 630,60 грн. жодних доказів суду не надано, а вказані лише посилання на те, що розмір судового збору за подання заяви про забезпечення позову перевищує 5 відсотків доходу позивача за 2019 рік, а також і на ст.8 Конституції України, Закон України «Про судовий збір», постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12.12.2019р. у справі №160/9508/19, ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного сулу від 06.08.2020 року у справі 160/1831/19, ухвали Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 19.06.2020 року у справі № 175/4747/19 без надання належних доказів про майновий стан, що не є достатніми підставами для звільнення позивача від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову до суду з урахуванням вимог ст.8 Закону України «Про судовий збір» та ст.133 Кодексу адміністративного судочинства України.
Також, суд враховує, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» право на суд не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.
Отже, 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік складає 1609,94 грн., таким чином сума судового збору не перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача.
За викладених обставин, судом встановлено відсутність законних підстав для звільнення позивача від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову, у зв`язку з чим клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.
Відповідно до частини сьомої статті 154 КАС України суд, із врахуванням частини десятої статті 169 КАС України, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.
Враховуючи, що заявником позивачем не надано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі та за відсутності підстав для звільнення від його сплати за подання заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку про повернення заявнику заяви про забезпечення позову, сформованої в системі «Електронний суд», без розгляду.
Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову - відмовити.
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - повернути заявнику без розгляду.
Копію ухвали про повернення заяви без розгляду, направити особі, яка її подала.
Відповідно до статті 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 294-297 КАС України.
Суддя М.В. Дєєв