Справа № 200/5550/20-а
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2020-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2020 р. Справа№200/5550/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зеленова А.С., розглянувши за правилами позовного в порядку письмового провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску у сумі 11016,72грн,-

В С Т А Н О В И В:

11 червня 2020 року на адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску у сумі 11016,72грн/а.с.4-12/.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона з 02 квітня 2002 року здійснює адвокатську діяльність, перебуває на податковому обліку в Центральній ДПІ Маріупольського управління ГУ ДПС у Донецькій області, є платником єдиного соціального внеску. 18 січня 2019 року їй виповнилося 65 років.

18 травня 2020 року ГУ ДПС у Донецькій області прийнято вимогу№Ф-166053-54 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску у сумі 11 016,72 грн.

04 червня 2020 року ГУ ДПС у Донецькій області прийнято вимогу№Ф-166053-54 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску у сумі 11 016,72 грн.

Вважає дані вимоги протиправними та такими що підлягають скасуванню, оскільки вона є пенсіонером за віком і звільнена від сплати ЄСВ.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що згідно облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів заборгованість позивача, станом на 30 квітня 2020 року та 31 травня 2020 року становила 11 016,72 грн, на підставі цих даних контролюючим органом були сформовані вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 18 травня 2020 року №Ф-166053-54 та від 04 червня 2020 року №Ф-166053-54, згідно вимог чинного законодавства.

Зазначена заборгованість виникла на підставі самостійно поданого позивачем звіту з єдиного внеску №3699 від 30 квітня 2020 року.

Вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 18 травня 2020 року №Ф-166053-54, від 04 червня 2020 року №Ф-166053-54 прийняті Головним управлінням ДПС у Донецькій області в межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством. Просить суд відмовити у задоволенні позову /а.с.40-45/.

Ухвалою суду від 12 червня 2020 року позовну заяву залишено без руху/а.с.18-19.

02 липня 2020 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви, що перешкоджали відкриттю провадження/а.с.23-32/.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07 липня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи/а.с.34/.

30 липня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву /а.с.40-65/.

08 вересня 2020 року на адресу суду надійшла заява позивача про доручення до матеріалів справи інформації про фізичну особу /а.с.66-67/.

Ухвалою суду від 09 жовтня 2020 року вирішено питання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 28 жовтня 2020 року /а.с.68/.

Ухвалою суду від 28 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження по справі №200/7370/20-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску у сумі 11 016,72грн. Призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову та відзиву проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.

Позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 02 квітня 2002 року здійснює незалежну професійну діяльність в якості адвоката. Перебуває на податковому обліку в Центральній ДПІ Маріупольського управління ГУ ДПС у Донецькій області, є платником єдиного соціального внеску.

Відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 позивач є пенсіонером та отримує пенсію за віком з 09 квітня 2013 року/а.с.14/. Відповідно до витягу з Реєстру платників єдиного податку ОСОБА_1 є платником єдиного податку.

Відповідач - Головне управління ДПС у Донецькій області, є органом державної влади. Статус державної фіскальної служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, порядок адміністрування податків та зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю визначені Податковим кодексом України.

07 травня 2020 року ОСОБА_1 надано в електронному вигляді відповідачеві звіт форми №Д5 (річна) за 2019 рік, яким нараховано суму ЄСВ за 2019 рік у розмірі 11 016,72грн/а.с.48/.

18 травня 2020 року ГУ ДПС у Донецькій області сформовано вимогу№Ф-166053-54 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску у сумі 11 016,72 грн.

04 червня 2020 року ГУ ДПС у Донецькій області сформовано вимогу№Ф-166053-54 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску у сумі 11 016,72 грн.

Позивач, не погоджуючись із вказаними податковими вимогами ГУ ДПС у Донецькій області від 18 травня 2020 року та від 04 червня 2020 року за №Ф-166053-54 звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року № ETS N 005 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частиною 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.(ст.71 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність своєї вимоги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року № 2464-VІ (далі Закон № 2464-VІ) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Закону №2464 виключно цим Законом визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Згідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449 затверджено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Інструкція № 449), п. 5 якої передбачено, що зазначена категорія платників самостійно для себе визначає базу для нарахування єдиного внеску, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Разом з тим, особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно п.1.2 ст. 7 Закону №2464 єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем самостійно обраховано та за задекларовано обов`язки щодо сплати зобов`язань зі сплати єдиного внеску /а.с.46-50/.

Дій, щодо подання уточнюючого звіту або направлення заяви з відповідним волевиявленням позивачем не було вчинено

Так, дійсно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , досягнула пенсійного віку у 2013 році та отримує пенсію за віком, проте нею декларувалися зобов`язання та сплачувався єдиний внесок.

Відповідного волевиявлення про бажання ОСОБА_1 скористатися своїм правом, щодо звільнення від сплати єдиного внеску у зв`язку із досягненням пенсійного віку не було.

Та обставина, що позивачем подано відповідну звітність про нарахування єдиного внеску є визначальною для прийняття вимоги про сплату недоїмки.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що відповідачем доведено, що оскаржувана вимога прийнята законно, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Згідно положень ст.139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись Конституцією України, Податковим кодексом України, Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Донецькій області (вул.Італійська,59, м. Маріуполь, 87526, ) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску у сумі 11 016,72грн - відмовити.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження 05 листопада 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов