Справа № 340/1809/19
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2020-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

29 жовтня 2020 року м. Кропивницький справа № 340/1809/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., за участю секретаря Бондар Я.Г. та представників:

позивачів : Усатенка В.Ю.;

відповідача : Тарасенка Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі

за позовомОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
до Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. В. Чміленка, 41, )
провизнання неправомірним висновку та стягнення грошової допомоги, -

В С Т А Н О В И В:

До Кіровоградського окружного адміністративного суду звернулося Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області з заявою про перегляд рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року за нововиявленими обставинами по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про визнання неправомірним висновку та стягнення грошової допомоги.

У заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами заявник просить:

- скасувати рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року по справі №340/1809/19, в повному обсязі;

- постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ГУНП в Кіровоградській області, в повному обсязі.

В обґрунтування представник заявника вказував, що ГУНП в Кіровоградській області отримало лист КЗ «Кіровоградського обласного бюро медико-соціальної експертизі Кіровоградської обласної ради» від 04.06.2020 №386 та Довідку про результаті визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності відсотка Серія 12 ААА №008094 від 04.06.2020, відповідно до якої ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності «захворювання, так пов`язанні з проходженням служби в орган внутрішніх справ» до 01.03.2020 року та сорок відсотків втраті працездатності. При цьому, довідка Серії 12 ААА №07360 від 27.02.2017, що стало підставою для винесення судом рішення від 03.10.2019 по справі №340/1809/19 про задоволення адміністративного позов ОСОБА_1 до ГУНП в Кіровоградській області про визнання неправомірним висновку та стягнення одноразової грошової допомоги необхідно вважати недійсною.

Таким чином, відповідач вважав, що існують підстави для подання заяви про перегляд судового рішення у справі №340/1809/19 за нововиявленими обставинами.

В судовому засіданні представник заявника підтримав заяву та зазначив, що є підстави визначені п.1 ч.2 ст.361 КАС України перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами та її задоволення.

Представник позивача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви, надав до суду заперечення з обґрунтуванням своєї правової позиції.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви, виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправним та скасовано висновок про призначення одноразової грошової допомоги б/н ОСОБА_1 затвердженого 01.07.2019 р. Начальником ГУНП в Кіровоградській області в частині визначення суми одноразової грошової допомоги та зобов`язано Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі та порядку, встановлених рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.02.2019 року та постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 07.05.2019 року у справі №1140/3376/18, за відрахуванням раніше виплачених сум.

Після ухвалених судових рішень по справі та їх виконання, 05.06.2020 року на адресу ГУНП в Кіровоградській області надійшов лист КЗ «Кіровоградського обласного бюро медико-соціальної експертизі Кіровоградської обласної ради» від 04.06.2020 року №386 та Довідка про результаті визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності відсотка Серія 12 ААА №008094 від 04.06.2020 року.

У вказаному листі зазначено, що рішенням МСЕК №2 від 04.06.2020 року ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності «захворювання, так пов`язанні з проходженням служби в орган внутрішніх справ» до 01.03.2020 року та сорок відсотків втраті працездатності, а тому до ГУНП в Кіровоградській області надана вищезазначена Довідка.

Зв`язок травми ОСОБА_1 з виконанням службових обов`язків та виникнення відповідного права на отримання грошової допомоги підтверджувався довідкою Серії 12 ААА №07360 від 27.02.2017 року, що стало підставою для винесення судом рішення від 03.10.2019 року по справі №340/1809/19 про задоволення адміністративного позов ОСОБА_1 .

Крім того, в листі зазначено, що «Довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках» Серії 12 ААА № 07360 від 27.02.2017 року на підставі якої судом вважати недійсною.

Відповідно до частин першої та другої статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що спричинили ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду. У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення.

При цьому, необхідними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи.

Отже, під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду.

Частиною четвертою статті 361 КАС України визначено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Не відносяться до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову; не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судами у процесі розгляду справи.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду. Цей принцип визначає, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, а не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення від 3.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», п.40).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би привести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (рішення від 18.11.2004 року у справі «Pravednaya v. Russia», пп.27, 28).

Отже, необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Ознаку «не були і не могли бути відомі особі» слід розглядати як сукупність цих двох необхідних умов, тобто, для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї.

Судом встановлено, що заявник вважає нововиявленою обставиною визнання недійсною «Довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках» Серії 12 ААА №07360 від 27.02.2017 року та винесення нової Довідки про результаті визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності відсотка Серія 12 ААА №008094 від 04.06.2020 року та рішення МСЕК №2 від 04.06.2020 року, яким ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності «захворювання, так пов`язанні з проходженням служби в орган внутрішніх справ» до 01.03.2020 року та сорок відсотків втраті працездатності.

У свою чергу Суд звертає увагу на те, що на час визначення у ОСОБА_1 ступеня втрати професійної працездатності, ні під час розгляду справи, зазначеної обставини не існувало і вона не була відмова відповідачу та не могла бути встановлена судом. Вирішуючи спір по суті в матеріалах справи був належний та допустимий доказ щодо визначення у ОСОБА_1 ступеня втрати професійної працездатності у відсотках визначений в довідці Серії 12 ААА №07360, яка була чинною та не скасованою.

Враховуючи наведене, нова Довідка про результаті визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності відсотка Серія 12 ААА №008094 від 04.06.2020 року та рішення МСЕК №2 від 04.06.2020 року, на які посилається заявник як на нововиявлену обставиною не є такою, оскільки є новим доказом, новою обставиною який не може підтверджувати нововиявлені обставини, враховуючи те, що такий не оцінювався судом, стосовно обставин, що були встановлені та міг бути наданий на час прийняття первинного судового рішення при добросовісному користуванні своїми правами учасниками справи.

Відтак, встановлені даним документами обставини не існували на час постановлення рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року та не могли бути відомі.

Більше того, суд зауважує, що наявність у ОСОБА_1 встановлених Законом №580-VIII умов для виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського неодноразово досліджувалася судами та встановлені судовими рішеннями в даних спірних правовідносинах.

Так, рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 року у справі №811/939/18, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.09.2018 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області, яка полягає у не розгляді по суті заяви ОСОБА_1 від 03.04.2018 року про призначення та виплату одноразової грошової допомоги.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 з 27.02.2017 року набув право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до п.п.2 п.1 розділу ІІ 2 положень Порядку (днем виникнення права на отримання ОГД є, у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати з якої встановлено інвалідність - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії).

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.02.2019 року у справі №1140/3376/18, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 07.05.2019 року, позов ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано Головне управління Національної поліції у Кіровоградській області призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу.

Під час розгляду справи судами встановлено, що згідно до виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії і довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії №183974 від 27.02.2017, позивачеві було встановлено 3-ю групу інвалідності у зв`язку із травмою пов`язаною з виконання службових обов`язків, отже, відповідно до положень Порядку (п.п.2 п.1 розділу ІІ) позивач з 27.02.2017 р. набув право на отримання одноразової грошової допомоги.

З огляду на викладене, вище зазначеними рішеннями судів, які набрали законної сили встановлено, що ОСОБА_1 набув права на одноразову грошову допомогу відповідно до п.3 ч.1 ст. 97 Закону №580-VIII та п.п.2 п.1 розділу ІІ 2 положень Порядку.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, судом взято до уваги доказ, яким обставини встановлені рішеннями судів, що набрали законної сили та на час розгляду зави не скасовані.

Таким чином, суд приходить до висновку, що зазначені заявником нововиявлені обставинами не є нововиявленими у розумінні вимог ст. 361 КАС України, а отже, не можуть слугувати підставою для перегляду постанови суду за нововиявленими обставинами.

Так, аналіз правових норм дозволяє стверджувати, що не можуть бути визнані нововиявленими обставини, що виникли чи змінилися після постановлення рішення, а також обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, касаційній скарзі або могли бути встановлені судом.

Юридичні факти, які виникли згодом не можуть бути підставою для перегляду судових рішень у справі за нововиявленими обставинами. Нововиявлені обставини повинні об`єктивно існувати на момент вирішення адміністративної справи та не можуть виникнути після ухвалення судового рішення та набрання ним законної сили.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06 березня 2018 року в справі № 2а-23903/09/1270. Крім того, Верховним Судом зроблені аналогічні висновки й при розгляді попередньої заяви відповідача про перегляд судового рішення у справі № 820/5567/16 за нововиявленими обставинами.

Також суд бере до уваги те, що згідно з практикою Європейського Суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ст.6 § 1 Конвенції про захист прав та основоположних свобод. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів.

Новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження, сам по собі не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій він використовується для виправлення помилок правосуддя. Однак, Суд повинен визначити, чи була така процедура застосована у спосіб, сумісний зі ст. 6 Конвенції.

Правова певність передбачає дотримання принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип полягає в тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи (рішення у справі "Праведная проти Росії", №. 69529/01; у справі "Рябих проти Росії", № 52854/99, п.52; у справі "Брумареску проти Румунії", № 28342/95, п. 61).

Тому, в контексті п.1 ч.2 ст.361 КАС України підставою для перегляду судового рішення можуть слугувати лише ті фактичні обставини, які мали істотне значення і які об`єктивно існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі усім особам, які брали участь у справі та суду. Ініціювання перегляду судового рішення лише з метою нового слухання і вирішення справи суперечить принципу правової визначеності, який є складовою верховенства права.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви представника Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами по справі №340/1809/19.

Частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За змістом частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частинами шостої, сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Відповідно до частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Визначаючи суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16.

У якості підтвердження витрат на правничу допомогу позивач надав суду копію договору про надання правової допомоги від 25.12.2017 року, укладеного між позивачем та адвокатським об`єднанням "Усатенко і Усатенко", додаткову угоду до цього договору від 28.10.2020 року, розрахунок до договору від 25.12.2017 року, акт приймання-передачі до договору від 25.12.2017 року та квитанцію до прибуткового касового ордера №145 від 28.10.2020 року про сплату позивачем на користь адвокатського об`єднання "Усатенко і Усатенко" 5000 грн.

Суд звертає увагу на те, що матеріали справи містять детальний опис робіт (наданих послуг), фактично виконаних адвокатом, часу витраченого на виконання відповідних робіт.

Крім того, зі змісту попереднього розрахунку сум витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу вбачається, що Адвокатське об`єднання «Усатенко і Уссатенко» надає наступні послуги:

1) опрацювання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами та складання заперечення 3000, 00 грн. (4 год.);

2) представництво в судових засіданнях 2000, 00 грн. (фіксована)

Загальна сума витрат на правничу допомогу складає 5 000,00 грн.

Проте, зазначені послуги, на думку суду, не можна вважати є наданням правничої допомоги в межах розгляду даної адміністративної справи.

Вирішуючи питання витрати на правничу допомогу суд враховує те що, представник позивача здійснює представництво у спірних правовідносинах, що були предметом розгляду даної справи з 2017 року за участю представника позивача Усатенка В.Ю. Під час розгляду заяви не потребувалось опрацьовувати додатково правову базу, залучати та випробовувати нові докази.

Судом встановлено та зазначено в рішенні суду від 03.10.2019 року, що спірні правовідносини та обставини на підставі яких вони виникли були неодноразовим предметом розгляду в судах.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

З огляду на наведене суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача підлягають витрати за опрацювання заяви ГУНП в Кіровоградській області та представництво інтересів ОСОБА_1 в судовому засіданні в розмірі 3000 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.9, 132, 139, 241, 243, 361, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про перегляд рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року по справі №340/1809/19 у зв`язку із нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області (25006, м.Кропивницький, вул. В. Чміленка, 41, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. (три тисячі гривень).

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття судового рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання - через Кіровоградський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи, як передбачено п.15 Перехідних положень КАС України; після початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи - безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 02 листопада 2020 року.

Суддя

Кіровоградського окружного

адміністративного суду Р.В. Жук