Справа № 420/11674/20
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2020-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 листопада 2020 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Кравченко М.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправним та скасування наказу від 26.10.2020 року № 481 «ОС», поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправним та скасування наказу від 26.10.2020 року № 481 «ОС», поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В позовній заяві ОСОБА_1 просить суд: визнати протиправним та скасувати наказ Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 26.10.2020 року № 481 «ОС» про звільнення ОСОБА_1 з посади головного інспектора будівельного нагляду відділу по роботі з дозвільними документами Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області; поновити ОСОБА_1 на посаді головного інспектора будівельного нагляду відділу по роботі з дозвільними документами Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області та допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення на посаді; стягнути з Державної архітектурно-будівельної інспекції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу (вираховуючи строк з 27.10.2020 року, тобто дати наступної після винесення оскаржуваного наказу про звільнення по дату поновлення на посаді (тобто день винесення рішення у разі задоволення позовних вимог) та допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах строку за один місяць.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить: вжити заходи забезпечення позову передбачені п.1 ч.1 ст.151 КАС України шляхом зупинення дії наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 481 «ОС» від 26.10.2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади головного інспектора будівельного нагляду відділу по роботі з дозвільними документами Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області до набрання законної сили рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову позивач вказує, що виконання оскаржуваного наказу може завдати позивачу шкоди як матеріальної так і моральної, для усунення якої доведеться прикласти значних зусиль. А невжиття заходів забезпечення позову може призвести до ускладнення та унеможливить ефективний захист або поновлення порушених та оспорюваних прав та інтересів не тільки позивача, але й Державної архітектурно-будівельної інспекції України, оскільки останньому доведеться здійснити нарахування середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. Додатково зазначає, що ознаки протиправності оскаржуваного наказу від 23.10.2020 року є очевидними, оскільки звільнення відбулося під час перебування працівника на лікарняному, до того ж з порушенням вимог зазначених у ч.5 ст.87 Закону України «Про державну службу». Метою якої хоче досягти позивач зазначеним клопотанням є тимчасове зупинення настання негативних наслідків для позивача до перевірки правомірності дій відповідача та винесення судом рішення у справі.

Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч.2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Так, забезпечення позову - це вжиття судом визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Одним із головних принципів адміністративного судочинства, відповідно до ст.2 КАС України є принцип верховенства права. Відповідно до ст.3 Конституції України та ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, у тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, для встановлення існування хоча б однієї з названих обставин з метою недопущення зловживань суд зобов`язаний виходити з конкретних доказів.

Однак, заявник не навів та не надав до суду належних та допустимих доказів, які підтверджували хоча б одну з підстав забезпечення позову, чим не дотримався вимог ч.1 ст.77 КАС України згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з ч.2 ст.151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Крім того, у вказаній заяві не було надано належного обґрунтування щодо забезпечення позову в зазначений спосіб, а в наданих матеріалах відсутні очевидні ознаки протиправності спірного наказу відповідача.

Таким чином, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову є невмотивованою, оскільки не містить належного обґрунтування та правових підстав для необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Також, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд враховує, що забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 481 «ОС» від 26.10.2020 року про звільнення ОСОБА_1 матиме наслідком те, що суд фактично продовжить службові відносини позивача з відповідачем. Отже, в такий спосіб фактично буде ухвалено рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає призначенню інституту забезпечення позову в адміністративному судочинстві.

Оцінюючи доводи заявника, суд зазначає, що законодавство передбачає ефективні засоби відновлення в судовому порядку прав незаконно звільненої особи роботодавцем: 1) рішення суду про поновлення на посаді підлягає негайному виконанню; 2) за час вимушеного прогулу на користь незаконно звільненої особи стягується середній заробіток; 3) у випадку затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді особа вправі позиватися про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виконання рішення суду.

При цьому, позивачем, в свою чергу, в позовній заяві вже заявлено вимогу про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а тому для відновлення його прав йому не потрібно буде звертатися до суду з додатковим позовом та докладати значних зусиль та витрат.

Згідно з ч.1 ст.154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

Згідно з ч.5 ст.154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч.8 ст.154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Керуючись ст.ст.150, 151, 154, 243, 248 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправним та скасування наказу від 26.10.2020 року № 481 «ОС», поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Порядок і строки оскарження ухвали визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.256 КАС України.

Суддя М.М. Кравченко