Справа № 640/7155/20
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2020-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2020 року м. Київ № 640/7155/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доДепартаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, Національної поліції України
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 17.04.2020 р. р. б/н до 1) Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України 2) Національної поліції України та просить суд:

визнати протиправним не зарахування Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, ОСОБА_1 наявну на момент прийняття на службу до Національної поліції України вислуги років у податковій міліції;

зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, наявну на момент прийняття на службу до Національної поліції України вислугу років у податковій міліції;

визнати протиправним не зарахування Національною поліцією України до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, ОСОБА_1 , наявну на момент прийняття на службу до Національної поліції України вислуги років у податковій міліції;

зобов`язати Національну поліцію України зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, наявну на момент прийняття на службу до Національної поліції України вислугу років у податковій міліції, та здійснити перерахунок додаткових днів оплачуваної відпустки за стаж служби у поліції ОСОБА_1 за весь час служби в Національній поліції України по дату прийняття рішення у справі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що служба позивача в органах податкової міліції здійснювалась в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, тобто, має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, тому повинна зараховуватись до стажу служби в поліції на підставі пункту 3 частини другої статті 78 Закону України «Про Національну поліцію». Отже, відповідачем протиправно не включено до вислуги років у поліції наявну у позивача вислугу років у податковій міліції.

Відповідач-1 відзиву на позову не надав, власної позиції щодо заявлених позовних вимог суду не надав.

Відповідач-2 проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши, що приписи ч.2 ст.78 Закону України "Про Національну поліцію" містять вичерпний перелік випадків можливості зарахування до стажу служби в поліції періоду роботи чи служби в інших органах, до яких служба в органах податкової міліції не належить.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.03.2020 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №640/7155/20 без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі (письмове провадження).

Ухвалою Окружного адміністративного суду від 22.04.2020 р. було прийнято заяву про зміну предмету позову у справі № 640/7155/20.

21.05.2020 до канцелярії суду від позивача надійшла відповідь на відзив в якій позивачем викладено додаткові обґрунтування позовних вимог.

Справу розглянуто після отримання судом інформації щодо повідомлення належним чином сторін про відкриття спрощеного позовного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Пунктом 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Оцінивши повідомлені позивачем обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 проходив службу в податковій міліції органів ДПС України та Міндоходів України у період з 09.08.1999 р. по 31.01.2018 р. на посадах начальницького і рядового складу.

З 25.03.2019 р. позивач проходить службу в Національній поліції України.

18.09.2019 р. позивач звернувся до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України з заявою від 17.09.2019 р. про надання інформації щодо вислуги років.

Листом від 25.09.2019 р. №Б-270о/п/42-02/04-19 Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України повідомив позивача, що станом на 31.01.2018 р. вислуга років останнього становила 18 роки 05 місяців 21 день, в пільговому обчисленні 25 років 00 місяців 15 днів зазначивши, що вислуга років в органах державної податкової служби України не зараховується до стажу служби в поліції.

Відповідно до наказу Національної поліції України № 1194о/с «По особовому складу» від 15.10.2019 року, позивача було призначено заступником начальника Департаменту оперативної служби - начальником 4-го управління.

Рапортом від 16.03.2020 р. позивач звернувся до голови Національної полщії України з проханням зарахувати час служби в органах у податкової міліції до стажу служби у поліції, яка дає право на отримання надбавки за вислугу років.

Листом від 23.03.2020 р. № 1772/12/1/2/03-2020 у відповідь на рапорт від 16.03.2020 р. відповідач-2 повідомив, що при підготовці наказу Національної поліції України від 22.10.2019 р. №1227о/с щодо установлення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, з дотриманням вимог статті 78 Закону України «Про Національну поліцію», позивачу встановлено станом на 15.10.2019 р. - 00 років 06 місяців 20 днів, до якого зараховано службу в поліції - з 25.03.2019 р. до 15.10.2019 р. Станом на 23.03.2020 р. стаж служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, становить 00 років 11 місяців 28 днів.

Також, відповідач-2 зазначив, що підстави для внесення змін до наказу Національної поліції України від 22.10.2019 №1227о/с у частині встановлення позивачу стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, відсутні.

Вважаючи дії відповідачів з приводу обчислення вислуги років, а саме, не зарахування до стажу роботи у поліції вислуги років роботи у податковій міліції неправомірними, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх порушених прав.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 1 Закону України від 2 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) Національна поліція України це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно зі статтею 2 Закону № 580-VIII завданням поліції є надання поліцейських послуг у сферах:

1) забезпечення публічної безпеки і порядку;

2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави;

3) протидії злочинності;

4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України "Про національну поліцію" служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно статті 78 Закону України "Про національну поліцію" стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суду осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в України" № 508-VI від 05.07.2012 р. внесено зміни до Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 353.1 статті 353 Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Згідно пункту 356.1 статті 356 Податкового кодексу України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України "Про міліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Зазначені норми кореспондуються із нормами Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990 №509-XII, який регулював правовий статус податкової міліції.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990 № 509-XII податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних органів державної податкової служби, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Відповідно до статей 24, 26 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990 №509-XII особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ. Держава гарантує правовий і соціальний захист осіб начальницького складу податкової міліції та членів їх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України "Про міліцію".

Отже, взаємозастосування зазначених вище норм права дає підстави для висновку, що служба у податковій міліції за своє суттю є службою в органах внутрішніх справ України. До того ж, позивачу під час проходження служби у податковій міліції було присвоєно спеціальне звання - лейтенант податкової міліції, а в подальшому старший лейтенант податкової міліції, яке у свою чергу призначалось на підставі Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 №114.

Тому, суд вважає, що відповідачами безпідставно поставлено під сумнів приналежність вислуги років позивача у податковій міліції до служби в органах внутрішніх справ України, та не враховано такої вислуги при прийнятті на роботу.

За таких обставин, суд зазначає, що служба позивача в органах податкової міліції здійснювалась в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, тобто, має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, тому повинна зараховуватись до стажу служби в поліції на підставі пункту 3 частини 2 статті 78 Закону України "Про Національну поліцію".

Таким чином, посилання відповідачів на відсутність затвердженого переліку посад, як на підставу відмови позивачу у зарахуванні, до стажу служби у поліції, наявну на момент прийняття на службу до Національної поліції України вислуги років у податковій міліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки є неправомірним.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Частиною 1 статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) передбачено, що кожна фізична або юридична ба має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і зальними принципами міжнародного права.

У п. 83 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини» (Заява №42527/98) від 12 липня 2001 року суд нагадує, шо згідно з усталеною практикою органів Конвенції, "майно" може являти собою "існуюче майно" або засоби, включаючи право вимоги, відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні "«законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності.

При цьому, враховуючи принцип справедливості (fairness) та недопущення зловживання повноваженнями (abuse of power) під час прийняття рішень та вчинення діянь публічною адміністрацією, наявність в особи заснованих на обіцянках влади очікувань (джерело яких - владні діяння й рішення) свідчить про взаємодію влади з особою, тому для забезпечення якості влади (управління) необхідно, щоб відповідні очікування були предметом ефективного правового захисту.

Таким чином, надбавка за вислугу років є майном позивача в розумінні п. 1 ст. 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому позивач має законні сподівання на одержання надбавки під час служби в Національній поліції України.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 22.06.2004 року в пункті 184 у справі "Броньовський проти Польщі" (заява № 31443/96) зазначив, що принцип верховенства права зобов`язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя.

Як свідчить позиція Європейського Суду у справі №41/74 «Yvonne van Duyn v. Home Office» (Case 41/74 van v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов`язана іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності, тобто на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не надали до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не довели правомірності своїх дій щодо неврахування до стажу служби у поліції, наявну у на момент прийняття на службу до Національної поліції вислуги років позивача у податковій поліції.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги такими, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства, є відповідними його вимогам та приписам, а тому підлягають задоволенню.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07.10.2020 р. у справі № 826/16143/18 від 20 вересня 2019 року у справі № 813/904/15 та від 4 жовтня 2018 року у справі № 819/1695/16.

При цьому, посилання представника Національної поліції України у відзиві на позов на постанову Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі №520/903/19 є необґрунтованим, оскільки предметом спору у цій справі є врахування до стажу служби в поліції часу навчання особи у вищому навчальному закладі. Отже, правовідносини у справі, що розглядаються у даній справі та у справі №520/903/19 не є подібними.

Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч. 1, ч. 3, ч.5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 241, 242, 244, 245, 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправними дії щодо не зарахування Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, ОСОБА_1 наявну на момент прийняття на службу до Національної поліції України вислуги років у податковій міліції.

3. Зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України (01601, м. Київ, вул. Богомольця, 10, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, наявну на момент прийняття на службу до Національної поліції України вислугу років у податковій міліції.

4. Визнати протиправними дії щодо не зарахування Національною поліцією України до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, ОСОБА_1 , наявну на момент прийняття на службу до Національної поліції України вислуги років у податковій міліції.

5. Зобов`язати Національну поліцію України (01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, наявну на момент прийняття на службу до Національної поліції України вислугу років у податковій міліції, та здійснити перерахунок додаткових днів оплачуваної відпустки за стаж служби у поліції ОСОБА_1 за весь час служби в Національній поліції України по дату прийняття рішення у справі.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.