Справа № 359/6921/20
Суддя: Муранова-Лесів І. В.
Дата ухвалення: 2020-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 359/6921/20
Провадження № 2-а/359/166/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Степаненко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Київській області, інспектора батальйону №1 роти 4 управління патрульної поліції у м.Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області сержанта поліції Семчук Юлії Михайлівни про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

28.01.2020 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області поштою надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 , в якому позивач просить:

- скасувати постанову інспектора батальйону №1 роти 4 управління патрульної поліції у м.Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області сержанта поліції Семчук Юлії Михайлівни від 31.08.2020 серії ЕАМ №3062468, якою його ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу розміром 340 грн. за ч. 3 ст. 121 КУпАП (а.с. 1-2).

Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. 31 серпня 2020 року інспектор батальйону №1 роти 4 управління патрульної поліції у м.Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області сержанта поліції Семчук Юлія Михайлівна винесла оскаржувану постанову серії ЕАМ №3062468, якою наклала на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень за ч.3 ст.121 КУпАП, в якій зазначила, що він, керуючи транспортним засобом марки «PEUGEOT 307» реєстраційний номер НОМЕР_1 , перетнув подвійну суцільну розмітку та що в ході перевірки документів з`ясувалось, що він працює в таксі та використовує транспортний засіб з метою прибутку, однак не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив п.31.3 «б» ПДР України.

Позивач зазначає, що при складанні постанови інспектор допустив грубі порушення та не дослідив усі обставини справи, а тому винесена постанова є необґрунтованою та незаконною. Зокрема, звертає увагу, що згідно п.31.3 «б» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю), а також, що в постанові зазначено, що позивач використовує транспортний засіб для перевезення пасажирів з метою отримання прибутку та не пройшов обов`язковий технічний контроль автомобіля, проте, жодного доказу на підтвердження даних обставин інспектор поліції не надала. Позивач стверджує, що на час зупинки транспортного засобу, перебував у ньому один і перевезенням пасажирів не займався. Також зазначає, що причиною зупинки транспортного засобу було те, що він перетнув подвійну суцільну розмітку, але за вчинення даного правопорушення відповідної постанови працівником поліції винесено не було, що спростовує докази вчинення перетину подвійної суцільної розмітки. Зазначає, що факт вчинення правопорушення не доведений як і не доведена вина позивача, а тому у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Звертає увагу, що, як зазначено в Постанові Верховного Суду у справі №357/10134/17 від 23.10.2019, складання постанови без будь-яких фактичних доказів вчинення адміністративного правопорушення є неправомірним та незаконним.

Ухвалою судді від 08 вересня 2020 року було відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду (а.с.8).

У судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, за змістом якої повідомив, що не виконував послуг таксі, атакож, що ознайомився з відзивом відповідача та наголошує, що останнім не не надано та не зафіксовано порушення, передбачені ч.3 ст.121 КУпАП (а.с.18).

Відповідачі про дату, час та місце розгляду були повідомлені належним чином, в призначене засідання не зявились, заяв та клопотань з приводу своєї неявки до суду не направили.

Від відповідача інспектора взводу №1 роти №4 батальйону патрульної поліції в м.Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Скмчук Ю.М. надійшов відзив на позовну заяву (а.с.12,13-20), за змістом якого вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Так, по суті викладених в позовній заяві обставин відповідач зазначив наступне. Згідно постанови 31.08.2020 о 11год. 12хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «PEUGEOT 307» н.з. НОМЕР_2 на вул. Київський шлях, 217, м. Бориспіль, Київська область, перетнув подвійну суцільну розмітку, в ході перевірки документів з`ясувалося, що водій працює в таксі та використовує ТЗ з метою отримання прибутку, однак не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив п. 31.3.6 - експлуатація ТЗ, які не пройшли технічний контроль, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, ст. 35 ЗУ «Про дорожній рух», постанову КМУ №137 «Про затвердження Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу» від 30.01.2012, та скоїв адміністративне правопорушення, за яке частиною третьою статті 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. Внаслідок чого ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього штрафу в розмірі 340 гривень. Відповідач зазначає, що транспортний засіб, яким керував позивач, було зупинено на підставі п. 1 ч. 1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» та відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» інспектор повідомив позивача про конкретну причину зупинки, порушенням ним ПДР, перетнувши подвійні суцільні лінії. Також зазначає, що в ході перевірки документів інспектор виявив, що автомобіль яким керував позивач, використовується для перевезення пасажирів з метою отримання прибутки, а саме таксі, та мав пройти технічний контроль, тим самим Позивач порушив п. 21.11.б ПДР. Вказує, що на відео з нагрудної камери поліцейських (відео додається) зафіксовано, що на даху транспортного засобу позивача встановлено шашку таксі. Зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Посилаючись на вимоги чинного КУпАП, а також положення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, відповідач зазначає, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у спраги про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Також зазначено, що транспортний засіб позивача було зупинено відповідачем на підставі ч. 4 статті, 35 Закону України «Про Національну поліцію» відповідно до якої поліцейський може зупиняти транспортний засіб, якщо останній перебуває у розшуку. Позивача було ознайомлено з причиною зупинки транспортного засобу та повідомлено, що транспортний засіб такої самої моделі і марки перебуває у розшуку. На підтвердження додає витяг з бази даних «НАІС».

Крім того, зазначено, відповідно ст. 35 Закону України «Про дорожній рух»: транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.Періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить: для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, «Peugeot 307» н.з. НОМЕР_2 зареєстрований на фізичну особу ОСОБА_3 та використовується в таксі, отже необхідно проходити обов`язковий технічний контроль, строк експлуатації автомобіля становить більше 2 років. Також не погоджується з твердженнями позивача, що постанова не містить жодних посилань на докази, зазначає, що ці твердження спростовується записом відео з нагрудної камери інспектора, на якому зафіксовано, що на даху транспортного засобу позивача встановлений розпізнавальний ліхтар - шашка таксі, який інформує, що автомобіль використовується для надання послуг з перевезення пасажирів з метою отримання прибутку, та зафіксований розгляд справи на місці. Також вказує, що після ознайомлення з винесено о постановою позивач поставив підписи та отримав копію постанови. Будь-яких доказів чи заперечень щодо факту керування транспортним засобом, що використовується для перевезення пасажирів з метою отримання прибутку позивачем надано на місці не було та не буде долучено до матеріалів справи. Враховуючи викладене, стверджує, що транспортний засіб відноситься до категорії легкових автомобілів, що можуть використовуватися для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, а тому підлягає обов`язковому технічному контролю. Зазначає, що посилання позивача в своєму позові на ту обставину, що транспортний засіб не використовується для перевезення пасажирів та вантажів з метою отримання прибутку викладені висновки не спростовують.

У відповідності до ч.1, 3 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на подані сторонами заяви, підстави для відкладення судового розгляду відсутні.

Дослідивши подані до суду заяву позивача, відзив відповідача, а також письмові матеріали справи та переглянувши наданий відповідачем відеозапис, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з вимогами ч.2 вказаної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Встановлено, що 31 серпня 2020 року в м.Борисполі Київської області, вул.Київський шлях, 217, інспектором батальйону №1 роти 4 управління патрульної поліції у м.Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області сержанта поліції Семчук Юлією Михайлівною винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 3062468 (а.с.5).

Вказаною постановою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

За змістом вказаної постанови інспектор батальйону №1 роти 4 управління патрульної поліції у м.Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області сержанта поліції Семчук Ю.М. зазначила, що 31.08.2020 о 11год. 12хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «PEUGEOT 307» н.з. НОМЕР_2 в м.Бориспіль, на вул. Київський шлях, 217, перетнув подвійну суцільну розмітку, в ході перевірки документів з`ясувалося, що водій працює в таксі та використовує ТЗ з метою отримання прибутку, однак не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив п. 31.3.6 - експлуатація ТЗ, які не пройшли технічний контроль (а.с. 5).

Частиною 3 статті 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Водночас за порушення водієм вимог розмітки проїзної частини доріг передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 31.3 «б» Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1,4 статті 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно з вимогами ч.ч. 2,3 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Докази суду надають учасники справи.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи.

Відповідно до положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення серед інших про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту та правил користування засобами транспорту (частина 1 статті 122, частина 3 ст.121).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Згідно п. 2 розділу ІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 07.11.2015 №1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, у тому числі, частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 4 розділу ІІІ Інструкції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268КУпАП.

За змістом п. 5, 9 розділу ІІІ Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката (п.5) .

Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п.9).

Пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналогічні вимоги щодо оцінки доказів та розгляду справи закріплені ст. ст. 252, 278, 279 КУпАП України.

Як передбачено ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючим в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Так, за змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі одержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини першої та другою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

У тому числі згідно вимог ч.6 вказаної статті, відповідно до якої постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як визначено ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ч. 3 цієї статті постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З оскаржуваної постанови вбачається, що в порушення вищенаведених вимог ст. 283 КУпАП інспектором не зазначено нормативний акт, який передбачає відповідальність за начебто вчинене адміністративне правопорушення - перетин подвійної суцільної лінії розмітки, що було підставою зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

При цьому суд звертає увагу, що викладені у відзиві заперечення, що транспортний засіб позивача було зупинено відповідачем на підставі ч. 4 статті, 35 Закону України «Про Національну поліцію», а саме, що транспортний засіб такої самої моделі і марки як той, яким керував позивач, перебуває у розшуку, не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та жодним чином не підтверджені.

Так, ані в оскаржуваній постанові, ані на відеозаписі з нагрудної камери поліцейських відсутні відомості, що причиною зупинки транспортного засобу, яким керував позивач ОСОБА_1 була інформація щодо розшуку аналогічного за моделлю та маркою транспортного засобу. Витяг з бази даних «НАІС», про який зазначено у відзиві, відповідачем доданий не був.

Суд також звертає увагу, що підстави для зупинки транспортного засобу, дійсно, визначені ст.35 Закону України «Про Національну поліцію».

Так, відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Відповідно до вимог ч.2 вказаної статті, поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Проте, жодної з зазначених вище підстав для зупинки транспортного засобу відповідачем не доведено.

Так, на відеозаписі, який був наданий разом із відзивом, поліцейські озвучили причину зупинки - порушення розмітки проїзної частини дороги, ця ж причина вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, проте, жодних доказів такого порушення водію, а також на вимогу суду, працівники поліції не пред`явили.

Крім того, суд враховує, що згідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 35 ЗУ «Про дорожній рух» обов`язковому технічному контролю не підлягають: легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби-незалежно від строку експлуатації; легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Відповідно до «Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 р. № 137, Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів (далі-Порядок) визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС(далі-транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів: легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи)до них(крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби-незалежно від строку експлуатації; легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Судом встановлено, що транспортний засіб, яким керував позивач - «PEUGEOT 307» н.з. НОМЕР_2 належить іншій особі - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с.4).

Жодних належних і допустимих доказів, що даний транспортний засіб використовується для перевезення пасажирів як «таксі», а також доказів того, що позивач, який знаходився за кермом транспортного засобу, здійснював таку діяльність, відповідачем не надано.

В оскаржувані постанові також не зазначено, на чому ґрунтуються висновки інспектора, що водій працює в таксі та використовує транспортний засіб з метою отримання прибутку.

Як вбачається зі змісту відзиву, єдиною такою підставою було встановлення на транспортному засобі розпізнавального ліхтяря таксі.

Проте, відповідно до вимог пункту 30.3 «й» Правил дорожнього руху України розпізнавальним знаком таксі є - квадрати контрастного кольору (сторона - щонайменше 20 мм), які розміщені у шаховому порядку у два ряди. Знак встановлюється на даху транспортних засобів або наноситься на боковій їх поверхні. При цьому повинно бути нанесено щонайменше п`ять квадратів.

Водночас, на переглянутому відеозаписі такі розпізнавальні знаки «таксі» на автомобілі, яким керував позивач, відсутні, як і були відсутні пасажири. Факт того, що ОСОБА_1 працює на зупиненому транспортному засобі водієм таксі, позивачем не визнавався.

При цьому суд враховує, що сам факт керування позивачем вищевказаним транспортним засобом не містить ознак порушення ч.3 ст.121 КУпАП, оскільки саме на власника транспортного засобу покладаються обов`язки, визначені ст.35 Закону України «Про дорожній рух» та Порядком проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 р. № 137.

Отже, будь-яких належних і допустимих доказів того, що транспортний засіб «PEUGEOT 307» н.з. НОМЕР_2 , який є легковим автомобілем, також використовувався як «таксі» для перевезення пасажирів з метою отримання прибутку та що водієм було порушено вимоги п.31.3.б) ПДР, а відповідно скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.121 КУпАП, відповідачем суду не надано, та не зазначено джерел їх здобуття.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем, у порушення вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП без всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин було прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч.3 ст.121 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч.3 ст.288 КАС України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до вимог пунктів 1-3 ч.1 ст. 293 Кодексу України про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення, яка передбачає обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням викладеного позовні вимоги позивача щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими та доведеними, і підлягають задоволенню, оскільки будь-які належні і допустимі докази, які б доводили факт порушення позивачем п. 31.3.б) Правил дорожнього руху України, а відповідно факт скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП, відсутні.

Враховуючи вищенаведені вимоги ст.ст.247,288,293 КУпАП, а також враховуючи положення ч.2 ст. 9, 286 КАС України, провадження у справі про адміністративне правопорушення - слід закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 5, 6, 74-77, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1378118 від 30 липня 2019 року, винесену інспектором роти 6 батальйону 1 Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Стрілець Ганною Григорівною, якою ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Шостого апеляційного адміністративного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, та у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Муранова-Лесів