Справа № 725/4670/20
Суддя: Стоцька Л. А.
Дата ухвалення: 2020-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 725/4670/20
Номер провадження 2-а/725/187/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2020 Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:

головуючого судді Стоцька Л. А.

за участю секретаря: Майстрюк В.О.

представника позивача: Житкової А. С.

представника відповідача: Скиби В. Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративний позов гр. Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 до Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення.

В адміністративній позовній заяві позивач посилався на те, що 28.09.2020 р. був затриманий представниками Чернівецького прикордонного загону.

Сторожинецьким районним судом Чернівецької області визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

01.10.2020 р. винесене рішення про примусове повернення до країни походження або до третьої країни іноземця або особи без громадянства, затверджене начальником Чернівецького прикордонного загону.

01.10.2020 року Першотравневим районним судом м. Чернівці відмовлено в задоволенні позову про примусове видворення з території України.

Зазначав, що від моменту затримання позивачу не було надано право скористатись правовою допомогою, що порушує його право на правову допомогу.

Також вказував, що з 24.06.2020 року перебуває у шлюбі з громадянкою України ОСОБА_2 , з якою разом проживають в Україні, ведуть спільний побут та сімейне життя.

Також посилався на рішення Першотравневого районного суду від 01.10.2020 року №725/4412/20, яким відмовлено в задоволенні позову про примусове видворення та затримання з метою ідентифікації позивача.

Вказував, що в рішенні суду підтверджено, що позивач законно перебував на території України, мав сім`ю та не має наміру повертатися до країни походження.

Просив визнати протиправним та скасувати рішення про примусове повернення до країни походження.

20.10.2020 року представником відповідача подано відзив на позов, в якому просив відмовити в позові в повному обсязі, оскільки позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими, та такими що не підлягають задоволенню.

У поданій відповіді на відзиві позивач зазначив, що відповідачем не дотримано встановленого законодавством порядку примусового повернення. А посвідка скасована вже після прийняття оскаржуваного рішення. Також як зазначено у відзиві текст оскаржуваного рішення доведений позивачу англійською мовою із залученням перекладача, однак мовою якою позивач розуміє всі юридичні процесуальні терміни є арабська. Крім того, порушення права на повагу до сімейного життя негативно вплине не тільки на позивача, а й на права та свободи його дружини.

Представник позивача в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення всіх присутніх учасників процесу та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 07 год. 30 хв. 26 вересня 2020 року громадянина Алжирської Народної Республіки ОСОБА_1 затримано представниками Прикордонної поліції Румунії на напрямку 764 прикордонного знаку, на відстані 300 метрів від лінії державного кордону, що навпроти ділянки відповідальності відділу прикордонної служби «Красноїльськ» Чернівецького прикордонного загону, у зв`язку із чим відносно останнього складено протокол про адміністративне правопорушення за ознаками ч.2ст. 204-1 КУпАП.

При цьому, позивача, у зв`язку із порушенням законодавства України із прикордонних питань, на підставі ст. 263 КУпАП, затримано на термін до трьох діб з метою з`ясування обставин вчиненого правопорушення, про що письмово повідомлено Посольство Алжирської Народної Демократичної Республіки в України та Департамент консульської служби Міністерства закордонних справ України.

01.10.2020 року начальником Чернівецького прикордонного загону, відносно відповідача прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, з наданням строку для його добровільного виконання до 30.10.2020 року. Вказаним рішенням, вищенаведеною посадовою особою Чернівецького прикордонного загону 01.10.2020 року встановлено, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Румунію поза пунктами пропуску, чим порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року та рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області 01.10.2020 року визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУПАП та накладено адміністративне стягнення. Було вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина Алжирської Народної демократичної республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язано його покинути територію України у термін до 30.10.2020 року.

У частині другій статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 26 Конституції України гарантовано, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленимиКонституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Зазначений принцип стосовно законності перебування коли відбувається гарантування свободи пересування, вільного вибору місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, також закріплений в ст. 33 Конституції України, де також встановлена конституційна гарантія таким особам, які на законних підставах перебувають на території України.

З огляду на зміст зазначених положень конституційних норм вбачається, що відповідна особа є користувачем на рівні з іншими особами правами і свободами, за наявності, якщо така особа перебуває в Україні саме на законних підставах. Якщо відсутня ознака законності перебування, то це створює для особи певні обмеження та відповідні юридичні наслідки.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду визначаєЗакон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22 вересня 2011 року № 3773-VI.

У пункті 7 ч.1 ст.1 Закону Українивід 22 вересня 2011 року №3773-VI "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства"(далі Закон №3773-VI) зазначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Згідно ч.3 ст.9 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Частиною першою статті 16 цього ж Закону передбачено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 25 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

В силу вимог ч.1 ст. 26 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент винесення рішення про примусове повернення відносно ОСОБА_1 , у останнього не було законних підстав для перебування на території України, оскільки 30.09.2020 року скасована посвідка на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 на термін до 01.07.2021 року.

Посилання позивача про те, що в нього на території України є дружина, громадянка України, з якою вони проживають на території України, ведуть спільне господарство, згідно чинного законодавства, не є законною підставою перебування на території України останнім.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 19, 26, 61, 62 Конституції України, ст. ст. 13, 14 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,ст. ст. 1, 3, 4, 26, 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", п.10 Розділу І, п. 2 Розділу ІІ Інструкції «Про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства», зареєстрованої в Мінюсті за № 806/21119 від 21.05.2012 року, ст. ст. 9, 241-246, 250, 268, 288, 289, 371 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову гр. Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 до Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Л. А. Стоцька