Справа № 380/6762/20
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2020-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/6762/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, у якій просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, оформленої листом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 03.07.2020 №325/05/17-2020;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області повторно розглянути заяву (рапорт) ОСОБА_1 від 27.02.2020 щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, що настала внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків шляхом прийняття рішення у порядку, передбаченому розділом IV «Порядку за умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського», затвердженого наказом МВС №4 від 11.01.2016;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції України у Львівській області призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 97, п.п. «в» п. 3 ч. 1 ст. 99 Закону України "Про національну поліцію" у зв`язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності, що настала внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на дату прийняття рішення у даній справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проходив службу в органах внутрішніх справ з 2003 року та в Національній поліції з 07.11.2015 по 23.05.2018. Наказом ГУНП Львівській області від 23.05.2018 № 323 о/с позивач звільнений зі служби за п. 2 ч. 1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію". Згідно з довідкої до акта огляду МСЕК серії 12-ААА №816675 від 29.08.2018 позивача визнано особою з інвалідністю та встановлено 3-тю групу інвалідності, внаслідок травми отриманої під час проходження служби. 31.10.2019 позивачу виплачено одноразову грошову допомогу як особі з інвалідністю внаслідок травми одержаної під час проходження служби в сумі 134 470,00 грн. на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію». 22 липня 2019 року медико-соціальною експертною комісією Обласної МСЕК №3 позивача визнано особою з інвалідністю III групи, внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків. Позивач як особа з інвалідністю внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, подав заяву (рапорт) до відповідача про виплату одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності поліцейського. Однак, відповідач прийняв рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги посилаючись на п. 8 розділу IV Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом МВС від 11.01.2016 №4, оскільки відсоток ступеня загальної працездатності позивача не змінився і становить 65%. З огляду на те, що 29.08.2018 позивачу встановлено інвалідність, що настала внаслідок травми, пов`язаної із проходженням служби, а інвалідність, що настала внаслідок травми, отриманої під час виконання ним службових обов`язків, встановлена з 22.07.2019, останній вважає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі, передбаченому п.п. "в" п. 3 ч. 1 ст. 99 Закону № 580. тобто 250-кратному розмірі прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату. Просив позов задовольнити.

Відповідач подав відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечення мотивує тим, що 18.02.2019 позивачем подано до відповідача заяву про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності. 18.04.2019 відповідачем затверджено Висновок про призначення одноразової грошової допомоги позивачу в сумі 134470,00 грн. на підставі пп. 4 п. 1 ст. 97 ЗУ «Про Національну поліцію», яка виплачена 30.10.2019. 27.02.2020 до відповідача надійшла повторно заява від позивач про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності. Відповідач за наслідками дослідження поданих позивачем документів встановив, що МСЕК з незрозумілих для відповідача причин при повторному огляді позивача, без належних на те причин, за відсутності підстав змінює розподіл відсотків пов`язаних з виконанням службових обов`язків, при цьому не визначає за який період 08.12.2017 чи 18.07.2008 таке мало місце. При цьому загальний відсоток визначення ступеня втрати професійної працездатності залишився 65%. Звертає увагу на невідповідність інформації про причинний зв`язок травми позивача вказаний у Довідці від 22.07.2019 (повторного огляду), Виписці та Довідці до акта огляду МСЕК інформації, зазначеній в постанові та Свідоцтві про хворобу ВЛК від 16.05.2018. Вказує, що позивачем до поданих документів не надано копію постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання. Відтак, відповідач з метою уникнення випадків помилкових виплат одноразової грошової допомоги, 03.07.2020 прийняв рішення про відмову у виплаті ОГД. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач у встановлений судом строк подав відповідь на відзив, у якій зазначив, що відзив на позов не спростовує доводи позивача наведені у позовній заяві. Зазначив, що відповідач у відзиві ставиться під сумнів правомірність видання довідки МСЕК за результатами повторного огляду позивача. Проте, відповідні покликання відповідача жодним чином необґрунтовані, оскільки у позивача було три різних види втрати професійної працездатності, зокрема травма пов`язана з виконанням службових обов`язків у 2008 році, травма, одержана під час проходження служби в результаті нещасного випадку, не пов`язана з виконання службових обов`язків у 2017 році, захворювання пов`язане з проходження служби в поліції у 2018 році. Таким чином, не зазначення періоду відповідних втрат професійної працездатності у довідці МСЕК Серія 12ААА №002287 від 22.07.2019, жодним чином не впливає на рішення про визначення III групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків. Стосовно доводів відповідача про неподання позивачем повного пакета документів, останній зазначив, що у відмові у виплаті ОГД немає посилань на неподання позивачем постанови ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми, каліцтва), захворювання. Просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 26.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, підтвердженням чого є наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті встановив наступне.

Суд встановив, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 2003 року, а з 07.11.2015 по 23.05.2018 в органах Національної поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області №323 о/с від 23.05.2018 "По особовому складу" згідно із Законом України "Про Національну поліцію" ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу) 23 травня 2018 року.

З 29.08.2018 ОСОБА_1 вперше встановлено 3-тю групу інвалідності, внаслідок травми одержаної під час проходження служби, що підтверджується випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12-ААА № 816675.

18.02.2019 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Національної поліції у Львівській області із заявою про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності.

18.04.2019 Головне управління Національної поліції у Львівській області затверджено Висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 в сумі 134 470.00 грн. на підставі пп. 4 п.1 ст.97 ЗУ «Про Національну поліцію».

30.10.2019 Головне управління Національної поліції у Львівській області перерахувало ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 у розмірі 134 470.00 грн, що підтверджується платіжним доручення № 16563.

22 липня 2019 року медико-соціальною експертною комісією Обласної МСЕК №3 ОСОБА_1 визнано особою з інвалідністю III групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, що підтверджується випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12-ААА № 845777.

27.02.2020 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Національної поліції у Львівській області із заявою (рапортом) про виплату ОГД у разі втрати працездатності, у якій просив провести йому виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності від травм, пов`язаних з виконанням службових обов`язків.

До вказаної заяви позивачем було додано:

- довідку від 22.07.2019 (повторний огляд) про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, у якій визначено ступінь втрати професійної працездатності 65%: 35% - по наслідках травми пов`язаної з виконанням службових обов`язків: 25% по наслідках травми, отриманої під час проходження служби в результаті нещасного випадку, не пов`язаної з виконанням службових обов`язків; 5% по наслідках захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції;

- виписку від 22.07.2019 (повторний огляд) з акта огляду МСЕК, у якій вказано, що травма пов`язана з виконанням службових обов`язків;

- довідку до акта огляду МСЕК від 22.07.2019 (повторний огляд), у якій вказано, що травма пов`язана з виконанням службових обов`язків;

- довідку ПАТ «HACK «Оранта»;

- довідку ГУМВС України у Львівській області;

- акт форми Н-1* від 14.05.2018 (щодо подій 18.07.2008);

- акт форми Н-5* від 12.05.2018 (щодо подій 18.07.2008):

- акт форми НТ* від 08.04.2018 (щодо подій 08.12.2017);

- акт форми Н-5* від 29.03.2018 (щодо подій 08.12.2017);

- свідоцтво про хворобу №123 від 16.05.2018.

03.07.2020 Головне управління Національної поліції у Львівській області листом № 325/05/17-2020 повідомило ОСОБА_1 про те, що при розгляді поданих документів встановлено, що відсоток ступеня загальної працездатності не змінився і становить 65 % з посиланням на п. 8 розділу IV Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом МВС від 11.01.2016 №4.

Вважаючи протиправною відмову відповідача у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію".

Пунктом 2 частини 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Підпунктом "в" п. 3 ч. 1 ст. 99 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 3, інвалідності:групи - 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Згідно з частиною 2 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №4 від 11.01.2016 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 163/28293 (далі - Порядок №4).

Відповідно до п. 1 розділу І Порядку №4 ці Порядок та умови визначають механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейських центрального органу управління поліції, територіальних органів поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), поліцейських в т. ч. слухачів та курсантів вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - навчальних закладів), поліцейських, відряджених до інших органів державної влади, установ, організацій (далі - інших органів).

Підпунктом 2 п. 4 розділу 1 Порядку №4 передбачено випадки, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського: під час виконання службових обов`язків (пункти 3, 5 частини першої статті 97 Закону) - випадок, пов`язаний із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Згідно з п.п. 2 п. 1 розділу ІІ Порядку №4 днем виникнення права на отримання ОГД є: у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата, з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати, з якої встановлено інвалідність, - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

Заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів (далі - останнім місцем проходження служби) (пункт 3 Розділу ІІІ Порядку №4).

Відповідно до пунктів 5, 6 розділу ІІI Порядку №4 для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках); 3) довідку органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати (у разі отримання такої виплати); 4) копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; 5) копію постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; 6) копії акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; 7) копію посвідчення інваліда війни (за наявності); 8) копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; 9) копію документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті). Копії документів завіряються підписом власноруч, та перевіряються особою, що приймає документи.

Графа "Відмітка кадрового підрозділу" на заяві (рапорті) заповнюється підрозділом кадрового забезпечення органу поліції, навчального закладу засвідчується підписом керівника цього підрозділу та скріплюється відповідною печаткою.

Згідно з п. 1 розділу ІV Порядку №4 у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 6 розділу III, фінансові підрозділи готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою (додаток 2). У разі надсилання запитів до інших органів (підрозділів) поліції, підприємств, установ, організацій, заявника, строк підготовки висновку про призначення ОГД, може бути продовжено, до отримання відповідної інформації, для його належного оформлення, але не більш як на два місяці з дня відправлення запиту. Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівниками фінансового та кадрового підрозділів органу поліції, навчального закладу, в якому поліцейський проходить (проходив) службу.

Відповідно до п.п. 2 п. 2 розділу ІV Порядку №4 висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України - керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

Як встановлено судом, наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області №323 о/с від 23.05.2018 "По особовому складу" згідно із Законом України "Про Національну поліцію" ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу) 23 травня 2018 року.

З 29.08.2018 ОСОБА_1 вперше встановлено 3-тю групу інвалідності, внаслідок травми одержаної під час проходження служби, що підтверджується випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12-ААА № 816675.

18.02.2019 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Національної поліції у Львівській області із заявою про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності.

18.04.2019 Головне управління Національної поліції у Львівській області затверджено Висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 в сумі 134 470.00 грн. на підставі пп. 4 п.1 ст. 97 ЗУ «Про Національну поліцію».

30.10.2019 Головне управління Національної поліції у Львівській області перерахувало ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 у розмірі 134 470.00 грн, що підтверджується платіжним доручення № 16563.

22 липня 2019 року медико-соціальною експертною комісією Обласної МСЕК №3 ОСОБА_1 визнано особою з інвалідністю III групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, що підтверджується випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12-ААА № 845777.

27.02.2020 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Національної поліції у Львівській області із заявою (рапортом) про виплату ОГД у разі втрати працездатності, у якій просив провести йому виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності від травм, пов`язаних з виконанням службових обов`язків.

До вказаної заяви позивачем було додано:

- довідку від 22.07.2019 (повторний огляд) про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, згідно якої визначено ступінь втрати професійної працездатності 65%;

- виписку від 22.07.2019 (повторний огляд) з акта огляду МСЕК;

- довідку до акта огляду МСЕК від 22.07.2019 (повторний огляд);

- довідку ПАТ «HACK «Оранта»;

- довідку ГУМВС України у Львівській області;

- акт форми Н-1* від 14.05.2018 (щодо подій 18.07.2008);

- акт форми Н-5* від 12.05.2018 (щодо подій 18.07.2008):

- акт форми НТ* від 08.04.2018 (щодо подій 08.12.2017);

- акт форми Н-5* від 29.03.2018 (щодо подій 08.12.2017);

- свідоцтво про хворобу №123 від 16.05.2018.

03.07.2020 Головне управління Національної поліції у Львівській області листом № 325/05/17-2020 повідомило ОСОБА_1 про те, що при розгляді поданих документів встановлено, що відсоток ступеня загальної працездатності не змінився і становить 65 % з посиланням на п. 8 розділу IV Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом МВС від 11.01.2016 №4.

Пунктом 8 розділу ІV Порядку №4 передбачено, якщо поліцейському протягом двох років після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Як слідує із спірної відмови, позивачу відмовлено у призначенні ОГД з підстав, що відсоток ступеня загальної працездатності не змінився і становить 65 %.

Суд погоджується із такими твердження відповідача, проте не бере до уваги, оскільки відповідачем не враховано того факту, що під час повторного огляду позивачу за рішенням медико-соціальної експертної комісії встановлено іншу причину інвалідності, зокрема з «III групи інвалідності, що настала внаслідок травми, пов`язаної із проходженням служби» на «III-тю групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків».

Вказані обставини підтвердженні відповідними документами, проте не взяті відповідачем до уваги, оскільки, на його думку, МСЕК з незрозумілих для відповідача причин при повторному огляді позивача, без належних на те причин, за відсутності підстав, змінює розподіл відсотків пов`язаних з виконанням службових обов`язків, та не визначає період 08.12.2017 чи 18.07.2008.

Суд вважає, що на відповідача як на суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок щодо розгляду поданих позивачем документів та прийняття одного з рішень, зокрема складення та затвердження висновку про виплату ОГД або відмову в виплаті ОГД.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу, що вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги визначено у ст. 101 Закону України "Про Національну поліцію".

Так, згідно з ст. 101 Закону України "Про Національну поліцію" підстави, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються

Призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком:

а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням;

б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом);

г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

Підстави, визначеної у ст. 101 Закону України "Про Національну поліцію" відмова відповідача у призначенні позивачу вищевказаної соціальної виплати не містить.

Суд звертає увагу, що Законом України "Про Національну поліцію" не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені пунктом 8 розділу ІV Порядку №4.

Норма Порядку №4 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Так само цей пункт Порядку не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.

Також Законом України "Про Національну поліцію" не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням особі групи інвалідності, якщо була виплачена грошова допомога у зв`язку із первинним встановленням ступеня втрати працездатності.

За встановлених обставин та наведених норм законодавства України, суд дійшов висновку, що не призначивши та не виплативши позивачу одноразову грошову допомогу відповідно до вимог Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Законом України "Про Національну поліцію" та Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України №4 від 11.01.2016 року, необґрунтовано, а отже допустив протиправні дії.

Відтак, суд вважає, що дії Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, оформленої листом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 03.07.2020 № 325/05/17-2020 є протиправними.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

При цьому, суд зауважує, що наявність дискреційних повноважень не означає, що суб`єкт владних повноважень може діяти свавільно при прийнятті тих чи інших рішень, такі повноваження мають межу.

За правовою позицією, яку Європейський суд з прав людини неодноразово викладав у своїх рішеннях, у національному законодавстві повинно бути з достатньою чіткістю визначено межі та спосіб здійснення відповідних дискреційних повноважень державних органів з метою забезпечення особам мінімального рівня захисту, на який вони мають право в умовах верховенства права в демократичному суспільстві.

При цьому, презюмується, що дискреційними повноваженнями є повноваження обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є законною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може". У такому випадку суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде законним.

Натомість, у деяких справах, відповідач - орган державної влади помилково вважає свої повноваження дискреційними, оскільки у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій.

Підставою для відмови у прийнятті такого рішення можуть бути лише визначені законодавством обставини. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд - видати розпорядження, або відмовити у його виданні, існує лише один правомірний варіант поведінки.

Тож у кожному конкретному випадку на підставі досліджених судом конкретних обставин у справі суд оцінює законність, обсяг, способи та межі застосування дискреційних повноважень представниками владних органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Відповідно до п.п. 2 п. 2 розділу ІV Порядку №4 висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України - керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

Згідно з приписами п. 3 розділу ІV Порядку №4 рішення про призначення виплати ОГД приймається керівником органу поліції або навчального закладу, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.

Отже, конструкція наведеної норми не передбачає для відповідного суб`єкта владних повноважень у разі відсутності підстав для відмови у призначенні виплати ОГД прийняти інше рішення, ніж рішення про призначення виплати ОГД, що виключає альтернативний варіант поведінки відповідача.

Також, виходячи із принципу верховенства права, Верховний Суд відмітив, що одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип має різні прояви, зокрема, через принцип "належного урядування". Принцип "належного урядування", зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти у найбільш послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Така поведінка відповідача вимагає застосування судом ефективного способу відновлення порушеного права позивача.

За правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (рішення КСУ від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003 та від 02.11.2004 № 15-рп/2004).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З огляду на зазначене, суд з метою відновлення порушеного права позивача на отримання ОГД вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області повторно розглянути заяву (рапорт) ОСОБА_1 від 27.02.2020 щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, що настала внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків та скласти висновок про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 97, п.п. «в» п. 3 ч. 1 ст. 99 Закону України "Про національну поліцію" у зв`язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності, що настала внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, виплату провести з урахуванням раніше виплаченої суми.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

При цьому, представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (п. 2 ст. 16 КАС України).

Приписами частини 1 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, витрати, зокрема: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду (ч. 3 ст. 132 КАС України).

Витрати на професійну правничу допомогу регулюються ст.134 КАС України.

При цьому, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 3 вказаної статті визначено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом з тим, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (п. 4 ст. 134 КАС України).

Проте, принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині 5 ст. 134 КАС України, тобто розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Отже, приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч.ч.2, 3 ст. 30 вищевказаного Закону).

Аналіз вищевикладених норм дає підстави вважати, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд має виходити з критерію обґрунтованих дій позивача, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Але, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо однак, вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права, однак відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд встановив, що між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Інновейшн Легал Груп» укладено договір на представництво інтересів та надання правової допомоги № 11/08-ФО, відповідно до умов якого обсяг та вартість виконаних доручень фіксується в акті.

Як слідує із змісту акта приймання-передачі наданих послуг № 18/08/20 до Договору № 11/08-ФО від 11.08.2020 вартість наданих послуг з правничої допомоги становить 5000, 00 грн, а саме юридичний аналіз та опрацювання документів Клієнта, підготовка позовної заяви, з розрахунку 500 грн/ год.

Суд, оцінюючи подані документи, якими представник позивача обґрунтовує фактичне понесення витрат на професійну правничу допомогу, складність справи, обсяг доказів, дійшов висновку, що заявлена позивачем сума витрат підлягає відшкодуванню.

Понесення позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 5000, 00 грн підтверджується квитанцією № ПН1104049 від 19.08.2020.

Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції у Львівській області (79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, оформленої листом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 03.07.2020 № 325/05/17-2020.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області повторно розглянути заяву (рапорт) ОСОБА_1 від 27.02.2020 щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, що настала внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків та скласти висновок про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 97, п.п. «в» п. 3 ч. 1 ст. 99 Закону України "Про національну поліцію" у зв`язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності, що настала внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, виплату провести з урахуванням раніше виплаченої суми.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області (79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3, ) за рахунок його бюджетних асигнувань 5000 (п`ять тисяч) грн витрат на правничу допомогу на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.М. Брильовський