Справа № 359/5481/20
Суддя: Яковлєва Л. В.
Дата ухвалення: 2020-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/359/142/2020
Справа № 359/5481/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 жовтня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Русан А.М.,

розглянувши правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції в м. Києві рядового поліції Василенка Сергія Віталійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

17 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить визнати дії інспектора роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції в м. Києві рядового поліції Василенка С.В., щодо складання постанови серії ЕАМ № 2784376 від 05 липня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за порушення ст. 122 ч. 3 КУпАП, незаконними; визнати постанову серії ЕАМ № 2784376 від 05 липня 2020 року про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, провадження по справі закрити; винести окрему ухвалу щодо незаконних дій інспектора роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції в м. Києві рядового поліції Василенка Сергія Віталійовича ; покласти усі судові витрати, пов`язані з розглядом справи на відповідача.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що постановою інспектора роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції в м. Києві рядового поліції Василенка С.В. серії ЕАМ № 2784376 від 05 липня 2020 року про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за порушення ч. 3 ст. 122 КУпАП за невиконання вимог п. 17.1 ПДР України. Проте, позивач заперечує проти цього та стверджує, що він дотримався вимог ПДР України, коли перетнув дорожню розмітку 1.11 з метою подальшого повороту праворуч, чим виконав п. 17.2 ПДР України. Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП є недоведеним і необґрунтованим, а складання постанови вчинено з порушенням норм закону.

Ухвалою суду від 21 серпня 2020 року по справі відкрито спрощене позовне провадження. Відповідачу направлено копію ухвали про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви з копіями доданих до неї додатків.

Як вбачається з відміток на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення - уповноваженою особою відповідача, ухвалу суду про призначення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні отримано двічі, однак у встановлений судом строк відзив на позов відповідачем, до суду не було.

Як і не направлено на адресу суду заяв або заперечень проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні без виклику (повідомлення) сторін, у зв`язку з чим суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами (ч. 6 ст. 162 КАС України).

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 ч.1 ст.20 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Судом встановлено, що 05 липня 2020 року інспектором роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції в м. Києві рядовим поліції Василенко С.В., винесено постанову серії ЕАМ № 2784376 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510, 00 грн. (а.с. 7).

Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно оскаржуваної постанови, водій ОСОБА_1 05.07.2020 року о 16 год. 22 хв. в м. Київ, просп. Валерія Лобановського, 134-В, керуючи автомобілем Ford Focus, номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеної знаком 5.8, чим порушив пункт 17.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП (а.с. 7).

Відповідно ч. 3 ст. 122 КупАП визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 17.1 Правил дорожнього руху України, на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів (крім таксі) на цій смузі.

З позовної заяви вбачається, що позивач не визнає свою вину в скоєнні адміністративного правопорушення, оскільки стверджує, що здійснив виїзд на смугу руху маршрутних транспортних засобів виключно для здійснення повороту з неї праворуч.

Відповідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідач не надав суду жодних доказів того, що позивач, керуючи транспортним засобом, допустив вищевказане адміністративне правопорушення, тоді як саме на нього законом покладено обов`язок доказування вини позивача у скоєні правопорушення.

Крім того, відповідач не надав до суду доказів на підтвердження того, що саме ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, доказів безпосереднього скоєння адміністративного правопорушення.

Дослідивши складену постанову серії ЕАМ № 2784376 та матеріали справи, суд вбачає, що жодних пояснень свідків та доказів здійснення фото чи відео фіксації, які б підтвердили порушення позивачем ПДР України, зокрема п. 17.1 Правил дорожнього руху, крім викладених інспектором обставин, в постанові не міститься.

Оцінюючи матеріали справи, суд вважає, що інших доказів, на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП України, відповідач до суду не надав.

У відповідності до ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 251 КУпАП, передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідач обставин, на які посилається позивач не спростував, будь-яких доказів, які підтверджують правомірність оскаржуваного рішення, суду не надав.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено вичерпний перелік рішень які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи на відсутність належних доказів вини позивача, суд позбавлений можливості зробити однозначний висновок щодо наявності події правопорушення та наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, та ту обставину, що відповідачем не надано суду доказів в підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, суд приходить висновку, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена без достатніх правових підстав.

За таких обставин, суд вважає за можливе позов задовольнити частково, визнати дії інспектора роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції в м. Києві рядового поліції Василенка Сергія Віталійовича щодо складання постанови серії ЕАМ № 2784376 від 05 липня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за порушення ст. 122 ч. 3 КУпАП, незаконними, скасувати постанову серії ЕАМ № 2784376 від 05 липня 2020 року, а провадження у справі закрити.

З приводу вимоги про винесення окремої ухвали щодо незаконних дій інспектора роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції в м. Києві рядового поліції Василенка Сергія Віталійовича , суд приходить висновку, що дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки задоволено позовну вимогу про визнання дій інспектора щодо складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 незаконними та скасовано складену ним постанову. Необхідності щодо винесення додатково окремої ухвали з приводу незаконних дій інспектора Василенка С.В. суд не вбачає.

Відповідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 смплатив судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп. Наведене підтверджується квитанцією № 7463-4МА3-410А-Е22Х від 13 серпня 2020 року (а.с. 21).

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 210 грн. 20 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. 122, 222, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції в м. Києві рядового поліції Василенка Сергія Віталійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити частково.

Визнати дії інспектора роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції в м. Києві рядового поліції Василенка Сергія Віталійовича щодо складання постанови серії ЕАМ № 2784376 від 05 липня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за порушення ст. 122 ч. 3 КУпАП, незаконними.

Визнати постанову серії ЕАМ № 2784376 від 05 липня 2020 року про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції в м. Києві (індифікаційний код юридичної особи - 40108646, адреса : 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса : АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 210 (двісті десять) гривень 20 (двадцять) копійок.

В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд Бориспільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 05 жовтня 2020 року.

Суддя Яковлєва Л.В.