Справа № 420/7587/20
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2020-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7587/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

Розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою Підприємства, яке засноване на власності об`єднання громадян «Елкон-Дізайн» (; адреса: 4-ий Житомирський провулок, 28, м. Одеса, 65098) до Головного управління ДПС в Одеській області (; адреса: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

11 серпня 2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна Підприємства, яке засноване на власності об`єднання громадян «Елкон-Дізайн» до Головного управління ДПС в Одеській області, в якій позивач просить суд визнати протиправними дії Головного управління ДПС України в Одеській області по неприйняттю уточнюючого розрахунку до податкової декларації з ПДВ за жовтень 2019 р. № у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок та зобов`язати Головне управління ДПС України в Одеській області прийняти уточнюючий розрахунок до податкової декларації з ПДВ за жовтень 2019 р. № .

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2020 року о 10:15:27 справа №420/7587/20 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13.08.2020 року позовну Підприємства, яке засноване на власності об`єднання громадян «Елкон-Дізайн» залишено без руху з підстав необхідності надання належним чином засвідчених копій письмових доказів та копій доказів, доданих до позовної заяви, для відповідача по справі.

17.08.2020 року за вх.№32334/20 від представника позивача надійшов адміністративний позов з усуненими недоліками згідно ухвали від 13.08.2020 року, до якого додано належним чином засвідчені копії письмових доказів та копії доказів, доданих до позовної заяви, для відповідача по справі, чим усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21.08.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін згідно ст.262 КАС України.

В обґрунтування вимог позову представник підприємства вказує, що під час проведення бухгалтерської роботи по формуванню звітності по ПДВ та розрахунку суми бюджетного відшкодування з ПДВ було допущено описку в розмірі визначення сум ПДВ по контрагентах. За результатом проведеної перевірки даний факт було встановлено, а тому позивачем було складено уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з ПДВ та 21.12.2019 року направлено на реєстрацію. У відповідь на це Головне управління надало повідомлення, у якому вказано, що у зв`язку із невідповідністю наданого документа абз.11 п.48.3 ст.48 ПК України така звітність не вважається податковою декларацією. Позивач із вказаним не погоджується та вважає, що у повідомленні не визначено, які саме порушення допущено позивачем при складанні декларації, які відомості відсутні та що необхідно зробити для усунення недоліків, а тому таке рішення не можна вважати обґрунтованим.

11.09.2020 року за вх.№13565/20 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач вказав, що податкова звітність не була прийнята у зв`язку із відсутністю у ній обов`язкових реквізитів, а тому в порядку ст.48 ПК України позивачу і було направлено повідомлення від 24.12.2019 року.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для вирішення спору, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що Позивач є суб`єктом підприємницької діяльності (а.с.72-78), який здійснює господарську діяльність за КВЕД 31.09. ВИРОБНИЦТВО ІНШИХ МЕБЛІВ. Позивач є платником ПДВ, що підтверджується свідоцтвом від 16.12. 2005 р. № 22463272 (а.с.79).

Згідно дозволу № НОМЕР_1 станом на 20.11.2019 р. позивач користувався пільгами з оподаткування ПДВ (а.с.83,84).

Позивачем було подано до Головного управління ДПС в Одеській області податкову декларацію з ПДВ за жовтень 2019 р. від 20.11. 2019 р. № (а.с.85-86), в якій було заявлено від`ємне значення ПДВ по контрагенту з індивідуальним податковим номером 54 суму ПДВ 50152,46 грн.

Головним управлінням отриманим 21.12.2019 р. актом камеральної перевірки від 18.12.2019 р. № 259/15-32/04-02/32153207 (а.с.45-52) з посиланням на похибку позивача при визначенні суми відшкодування встановлено завищення суми заявленого відшкодування ПДВ у розмірі 5152,46 грн.

З урахуванням встановленого позивачем 21.12.2019 року було подану уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку із виправленням самостійно виявлених помилок (а.с.109-111).

Згідно квитанції №2 документ доставлено до районного рівня (а.с.112).

24.12.2019 року за №6676/10/15-32-51-04-09 Головне управління ДПС в Одеській області повідомило позивача, що поданий 21.12.2019 року уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку із виправленням самостійно виявлених помилок № за звітний період - жовтень 2019 не вважається податковою декларацією у зв`язку із порушенням абз.11 п.48.3 ст.48 Податкового кодексу України (а.с.116).

Не погодившись із такими діями, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії по неприйняттю уточнюючого розрахунку, а уточнюючий розрахунок - зобов`язати ГУДПС прийняти.

Відповідно до пп. 16.1.3 ПКУ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин, далі ПК України) платники податків зобов`язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з п. 46.1 ПКУ податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізосіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно ст.49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:

а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".

Єдиною підставою для неприйняття податкової декларації засобами електронного зв`язку в електронній формі є недійсність кваліфікованого електронного підпису чи печатки такого платника податків, у тому числі у зв`язку із закінченням строку дії відповідного сертифіката відкритого ключа, за умови що така податкова декларація відповідає всім вимогам електронного документа, містить достовірні обов`язкові реквізити та надана у форматі, доступному для її технічної обробки.

Згідно п.50.1 ст.50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Згідно п.1, 2 Порядку надання дозволу на право користування пільгами з оподаткування для підприємств та організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 серпня 2007 р. № 1010 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 р. № 518), цей Порядок визначає механізм надання підприємствам та організаціям, які засновані громадськими організаціями осіб з інвалідністю, дозволу на право користування пільгами з оподаткування (далі - дозвіл), відмови у його наданні чи скасування дозволу Мінсоцполітики або обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань соціального захисту населення.

Дозвіл підприємствам з філіями, відокремленими підрозділами (у разі наявності) та організаціям, які засновані громадськими організаціями осіб з інвалідністю (далі - підприємства, організації), надається за умови їх відповідності таким критеріям:

1) кількість осіб з інвалідністю, які мають на підприємствах, в організаціях основне місце роботи, становить протягом попереднього звітного (податкового) періоду не менш як 50 відсотків середньооблікової кількості штатних працівників облікового складу;

2) фонд оплати праці осіб з інвалідністю, які мають на підприємствах, в організаціях основне місце роботи, становить протягом звітного періоду не менш як 25 відсотків суми загальних витрат на оплату праці, що належать до складу витрат згідно з правилами оподаткування податком на прибуток підприємств;

3) сума витрат підприємства, організації з переробки (обробки, інших видів перетворення) сировини, комплектувальних виробів, складових частин, інших покупних товарів (послуг), які використовуються для виготовлення товарів (надання послуг) безпосередньо підприємствами, організаціями, становить не менш як 8 відсотків ціни постачання таких виготовлених товарів (надання послуг).

Зазначений критерій застосовується для надання дозволу згідно з пунктом 197.6 статті 197 та абзацом першим пункту 8 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України;

4) розмір середньомісячної заробітної плати в еквіваленті повної зайнятості осіб з інвалідністю, які мають на підприємствах, в організаціях основне місце роботи, повинен бути не менше законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати;

5) виконання підприємствами, організаціями рішень Мінсоцполітики та обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань соціального захисту населення (крім підприємств, організацій, які звернулися вперше).

На виконання вказаних норм позивачем складено на направлено 21.12.2019 року уточнюючий розрахунок.

Згідно п.48.1-48.3 ст.48 ПК України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Обов`язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Податкова декларація повинна містити такі обов`язкові реквізити:

тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий);

звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація;

звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку);

повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами;

код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер;

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

місцезнаходження (місце проживання) платника податків;

найменування контролюючого органу, до якого подається звітність;

дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми);

інформація про додатки, що додаються до податкової декларації та є її невід`ємною частиною;

ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків;

підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Як вбачається зі змісту повідомлення Головного управління ДПС в Одеській області, направлений розрахунок не визнано декларацією у зв`язку із невідповідністю абз.11, а саме - не зазначена інформація про додатки, що додаються до податкової декларації та є її невід`ємною частиною.

За аналізом змісту уточнюючого розрахунку судом встановлено, що у розділі «Відмітка про подання до уточнюючого розрахунку» вказано, що додатки відсутні (жоден із додатків не містить відповідного значення) (а.с.110).

Разом з тим, суд звертає увагу, що фактично інформація про додатки наявна і ця інформація передбачає відсутність таких додатків. Втім, у повідомленні відповідач не розтлумачив власних підстав для застосування абз. 11 п.48.3 ст.48 ПК України.

Більше того, суд вказує, що інформація про додатки міститься у первинній Податковій декларації з податку на додану вартість (а.с.85-86), а Податковий кодекс України не визначає обов`язку повторного направлення додатків та інформації про них у разі коригування кількісних показників декларації з ПДВ.

Суд також зазначає, що відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року у справі №805/1005/15-а, вбачається, що стадія прийняття податкової декларації контролюючим органом є, по суті, формальним рівнем податкового контролю, під час якого працівник податкового органу здійснює візуальну перевірку декларації та її аналіз за формальними ознаками. При цьому підставою для невизнання податкової декларації податковою звітністю є такі дефекти її заповнення, які впливають на порядок адміністрування податку.

У відзиві Головне управління ДПС в Одеській області не визначило, як встановлений дефект впливає на порядок адміністрування податку.

Згідно пункту 48.7 ст.48 ПК України податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

З огляду на вказані обставини суд дійшов висновку, що дії Головного управління ДПС України в Одеській області по неприйняттю уточнюючого розрахунку до податкової декларації з ПДВ за жовтень 2019 р. № у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок є протиправними, оскільки не є обґрунтованими щодо підстав неприйняття податкової звітності та пропорційними.

Як встановлено ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 р. у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 р. у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Згідно Рішення ЄСПЛ по справі "Рисовський проти України" (Rysovskyyv. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

За приписами ч.2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Враховуючи наведені приписи чинного законодавства та встановлені обставини, з метою ефективного захисту прав позивача, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язати Головне управління ДПС України в Одеській області прийняти уточнюючий розрахунок до податкової декларації з ПДВ за жовтень 2019 р. № , поданий 21.12.2019р. Підприємством.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведена наявність належних підстав для неприйняття податкової звітності позивача, а його доводи суд відхиляє з вищенаведених мотивів.

У п. 110 рішення Європейського суду з прав людини від 23.07.2002 року у справі «Компанія «Вестберга таксі Актіеболаг» та Вуліч проти Швеції» визначено, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасовувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами для призначення податкових штрафів (санкцій), має саме податкове управління.

На підставі викладеного, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. (а.с.8).

Суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління ДПС в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Підприємства, яке засноване на власності об`єднання громадян «Елкон-Дізайн» () суми сплаченого судового збору у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн., поклавши ці витрати на відповідача.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Підприємства, яке засноване на власності об`єднання громадян «Елкон-Дізайн» (; адреса: 4-ий Житомирський провулок, 28, м. Одеса, 65098) до Головного управління ДПС в Одеській області (; адреса: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління ДПС України в Одеській області по неприйняттю уточнюючого розрахунку до податкової декларації з ПДВ за жовтень 2019 р. № у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок Підприємства, яке засноване на власності об`єднання громадян «Елкон-Дізайн».

Зобов`язати Головне управління ДПС України в Одеській області прийняти уточнюючий розрахунок до податкової декларації з ПДВ за жовтень 2019 р. № , поданий 21.12.2019р. Підприємством, яке засноване на власності об`єднання громадян «Елкон-Дізайн».

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Підприємства, яке засноване на власності об`єднання громадян «Елкон-Дізайн» () суму сплаченого судового збору у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повне рішення складено та підписано 02.11.2020р. у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді з 15.10.2020р. по 26.10.2020р.

Суддя М.М. Аракелян