Справа № 300/2681/20
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2020-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
"03" листопада 2020 р. Справа № 300/2681/20
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Кафарський В.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кузика Івана Івановича про скасування постанов від 21.07.2020 та від 10.08.2020 за виконавчим провадженням №56510328,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася в Івано-Франківський окружний адміністративний суд з позовною заявою до головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанов від 21.07.2020 про накладення штрафу в сумі 1 700,00 грн. та від 10.08.2020 про накладення штрафу в сумі 3 400,00 грн. за виконавчим провадженням №56510328.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 дану позовну заяву залишено без руху, у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків, зокрема, шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.
Ухвалою про залишення позовної заяви без руху від 12.10.2020 також роз`яснено позивачу, що в разі не усунення недоліків у вищезазначений строк позовна заява буде повернена.
30.10.2020 від ОСОБА_1 на адресу суду надійшло клопотання про усунення недоліків та заява про поновлення строку звернення до суду, мотивована тим, що нею не порушено строку звернення.
Суд, розглянувши вказані клопотання, заяву та матеріали позову, зазначає наступне.
Як уже судом вказано в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 12.10.2020, позивачем оскаржує постанови відповідача від 21.07.2020 та від 10.08.2020. Разом з тим, з даним позовом позивач звернулася до суду 06.10.2020, тобто після спливу десятиденного строку на звернення до суду з даними позовними вимогами.
В клопотанні про усунення недоліків ОСОБА_1 вказує на те, що в законодавстві встановлюються різні строки подання позовних заяв, а саме в статті 99 КАС України шестимісячний строк, а в статті 287 КАС України десятиденний строк, що є колізією в законодавстві. А тому враховуючи наведене, нею не пропущено шестимісячний строк, встановлений статтею 99 КАС України.
Суд з цього приводу зазначає, що ніякої колізії у законодавстві немає, оскільки згідно частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
При цьому, статтею 287 КАС України встановлено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця. Так, згідно пункту 1 частини 2 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що позивач посилається на статтю 99 Кодексу адміністративного судочинства щодо строків звернення до суду, однак вказана норма втратила чинність з 15.12.2017, коли відповідно до Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-19 від 03.10.2017 набрали чинності зміни до Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 15.12.2017).
Таким чином, ОСОБА_1 пропущено строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.
Суд відмічає, що законодавче обмеження строку протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після спливу таких строків відносини вважаються стабільними.
Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).
У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).
Суд також відмічає, що за приписами статті 68 Конституції України, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Наведені правові норми містять в собі презумпцію знання закону, яка полягає в тому, що держава вправі вимагати від громадян, а останні повинні знати зміст законів, нормативно правових актів, що визначають їх правове становище, а також ніхто не може посилатися на незнання про дію нормативно правового акту, якщо такий був офіційно доведений до відома громадян.
Суд зазначає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Частиною 2 статті 123 КАСУ передбачено, що якщо вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Додатково суд зазначає, що у клопотанні про усунення недоліків позивач стверджує, що в позовній заяві від 06.10.2020 не висловлювала думки про те, що 27.07.2020 оскаржила постанову державного виконавця від 10.08.2020, у зв`язку із чим суд звернув увагу на розбіжність доводів позивача, оскільки 27.07.2020 ОСОБА_1 фізично не могла оскаржити постанову державного виконавця від 10.08.2020, тобто винесену через 14 днів після такого оскарження.
Суд вказує на те, що у адміністративному позові в 4 і 5 абзаці описової часини ОСОБА_1 зазначила, що «27.07.2020 ОСОБА_1 вчасно подала скаргу до Івано-Франківського міського суду на дії головного державного виконавця Кузика І.І. Із змісту скарги слідує, що предметом оскарження, крім іншого, є постанови від 21.07.2020 та 10.08.2020, винесені головним державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кузиком І.І. на підставі статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» про накладення штрафу у сумі 1700,00 грн. та 3400 грн. у виконавчому провадженні №56510328».
Пунктом 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Частиною 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
На підставі наведеного, керуючись статтями 169, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -
У Х В А Л И В:
позовну заяву ОСОБА_1 до Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанов від 21.07.2020 та від 10.08.2020 за виконавчим провадженням №56510328 повернути позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складання в повному обсязі, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Суддя Кафарський В.В.