Справа № 140/14215/20
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2020-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року ЛуцькСправа № 140/14215/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ковальчука В.Д.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та скасування рішення №59 від 11.08.2020 щодо відмови у призначенні дострокової пенсії за віком на підставі статті 21 Закону України Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні, зобов`язання здійснити призначення та виплату позивачу з 03.06.2020 пенсії за віком на підставі статті 21 цього Закону.

В обґрунтування позову позивач вказав, що 02.06.2020 він був звільнений з посади водія КП Волинський обласний санаторій санаторію Згорани Волинської обласної ради у зв`язку із реорганізацією шляхом скорочення чисельності та штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Таке звільнення мало місце менш ніж за півтора року до досягнення позивачем пенсійного віку. 17.06.2020 позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії.

Листом від 22.07.2020р. у призначенні пенсії за віком позивачу було відмовлено з огляду на те, що на день звернення на законодавчому рівні не врегульовано механізму виходу на пенсію достроково, за півтора року до досягнення пенсійного віку. Також, зазначено, що заява про призначення пенсії подається особисто заявником до управління Пенсійного фонду України у районі.

06.08.20р. позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком.

Листом від 10.09.2020р. відповідач повідомив, що було прийнято рішення №59 від 11.08.2020 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку із недосягненням ним пенсійного віку, як це передбачено ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Позивач вважає, що призначення достроково пенсії за віком має здійснюватися на умовах, визначених відповідно до статті 21 Закону України Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні, з огляду на рішення Конституційного Суду України № 5-р/2018 від 22.05.2018р. та виходячи із принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права гарантованого статтею 8 Конституції України.

З врахуванням викладеного просив позов задовольнити.

Відповідно до ухвали від 30 вересня 2019 року розгляд даної справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), як це визначено статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України). Згідно з частиною третьою статті 263 КАС України заявами по суті справи є позов та відзив.

В поданому до суду відзиві від 06.10.2019 вих. № 0300-0802-8/32373 відповідач ГУ ПФУ у Волинській області позовних вимог не визнав з тих підстав, що на момент звернення з заявою від 06.08.2020 року про призначення пенсії позивач досяг віку 58 років 10 місяців. Отже право на призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у позивача відсутнє. Щодо посилання позивача на рішення Конституційного Суду України № 5-р/2018 від 22.05.2018 відповідач зазначає, що на день звернення позивача за призначенням дострокової пенсії, на законодавчому рівні не визначено механізм можливості виходу на пенсію достроково за півтора року до досягнення пенсійного віку (за станом здоров`я або у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідацією, реорганізацією, банкрутством, перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників, а тому в задоволенні позову просить відмовити.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення пенсії, в тому числі зі зниженням пенсійного віку, регулюються правовими нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-IV (надалі-Закон N 1058-IV), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

За приписами статті 8 Закону N 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Судом встановлено, що 17.06.2020, 06.08.2020 позивач звертався до відповідача про призначення пенсії за віком.

Відповідного до оскаржуваного рішення від 11.08.2020 №59 відповідач відмовив у призначенні такої пенсії у зв`язку з тим, що позивач не досяг пенсійного віку.

Судом встановлено та визнається сторонами, що позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день звернення за призначенням пенсії досяг віку 58 років 10 місяців.

В розумінні вимог ч.1 ст.26 Закону N 1058-IV позивач, як особа ІНФОРМАЦІЯ_2 , має право на призначення пенсії за віком після досягнення ним 60 річного віку.

За приписами ст.21 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" від 16 грудня 1993 року N3721-XII (надалі - Закон N3721-XII) особам, трудовий договір з якими розірвано за півтора року до досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідацією, реорганізацією, перепрофілюванням підприємств, установ та організацій, скороченням чисельності або штату працівників, а також виявленою невідповідністю працівника займаній посаді за станом здоров`я, гарантувалося право на достроковий вихід на пенсію за півтора року до встановленого законодавством строку, якщо вони мають страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбачений абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Виплата пенсій особам, звільненим у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді за станом здоров`я, зазначеним у частині першій цієї статті, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення ними пенсійного віку.

Відповідно до підпункту 3 пункту 12 розділу І Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 р. N 76-VIII вказана правова норма ст.21 Закону N3721-XII була виключена.

Разом з тим, згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2018 р. N 5-р/2018 положення підпункту 3 пункту 12 розділу І Закону N 76-VIII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

З набуттям чинності вказаного Рішення Конституційного Суду України держава знову гарантує право на достроковий вихід на пенсію за півтора року до досягнення пенсійного віку громадянам похилого віку, трудовий договір з якими розірвано з причин, які не залежали від їх волі та не були наслідком дій цих осіб.

Судом встановлено та визнається сторонами, що позивач, 02.06.2020 року був звільнений з посади водія КП «Волинський обласний санаторій санаторію Згорани Волинської обласної ради у зв`язку із реорганізацією шляхом скорочення чисельності та штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Також встановлено, що загальний страховий стаж позивача становить 40 років 02 місяці 17 днів.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні, підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком вказано відсутність права на таку пенсію на дату звернення.

Таке рішення відповідача є протиправним та стало наслідком неврахування вимог зазначеного Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2018 р. N 5-р/2018 щодо відновлення чинності положень ст.21 Закону N3721-XII.

На день звернення (17.06.2020, 06.08.2020) ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, позивач був особою звільненою з роботи у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі скорочення чисельності або штату працівників. На день такого звільнення позивачу виповнилося 58 років 10 років, тобто таке звільнення мало місце менш ніж за півтора року до досягнення позивачем пенсійного віку (60 років), встановленого статтею 26 Закону N 1058-IV.

Суд вважає безпідставними доводи представника відповідача наведені у відзиві щодо необхідності відповідного роз`яснення порядку виконання вказаного Рішення Конституційного Суду України, яким не відновлено правові норми ст.49 Закону України "Про зайнятість населення", з огляду на таке.

По-перше, такі доводи не наведені в оскаржуваному рішенні №59 від 11.08.2020 відповідача, а тому не можуть бути предметом судового розгляду.

По-друге, неконституційність положень Закону N 76-VIII щодо внесення змін до Закону України "Про зайнятість населення", в тому числі про виключення статті 49 цього Закону, взагалі не була предметом розгляду Конституційним Судом України в даній справі N 1-4/2018(2792/15).

Правові норми ст.49 Закону України "Про зайнятість населення" втратили чинність згідно Закону України від 28.12.2014 р. N 76-VIII і не можуть бути враховані при вирішенні питання щодо призначення пенсії позивачу.

Зазначене свідчить про наявність порушеного права позивача на призначення пенсії, а рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії є протиправним.

Порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №59 від 11.08.2020 щодо відмови у призначенні дострокової пенсії за віком на підставі статті 21 Закону України Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні.

Одночасно суд зобов`язує Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити призначення та виплату позивачу з 03.06.2020 пенсію за віком на підставі статті 21 цього Закону.

Враховуючи, що суд визнає протиправним та скасовує рішення відповідача, суд не вбачає необхідності ще й визнавати протиправними дії відповідача, а тому в задоволенні позову в цій частині позовних вимог відмовляє.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 840,80 грн., який сплачений відповідно до квитанції від 24.09.2020 № 2093-4923-9659-2299 (а. с. 4).

Керуючись статтями 243-246, 250, 263 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №59 від 11.08.2020 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком на підставі статті 21 Закону України Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 з 03.06.2020 пенсію за віком на підставі статті 21 Закону України Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-В, ) судові витрати у сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя В.Д. Ковальчук