Справа № 520/10570/19
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2020-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 листопада 2020 року

Київ

справа № 520/10570/19

адміністративне провадження № К/9901/27760/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2020 у справі № 520/10570/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕСТИЖ АВТО СІТІ» до Головного управління ДПС у Харківській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області, Управління Державної казначейської служби України у Холодногірському районі м. Харкова про стягнення пені,

ВСТАНОВИВ:

Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 09.12.2019, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2020, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕСТИЖ АВТО СІТІ» до Головного управління ДПС у Харківській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області, Управління Державної казначейської служби України у Холодногірському районі м. Харкова про стягнення пені задовольнив в повному обсязі. Стягнув з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕСТИЖ АВТО СІТІ» у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, пеню за період з 01.05.2019 по 30.09.2019 в сумі 359084,32 грн.

Задовольняючи позов, суди виходили з того, що право Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕСТИЖ АВТО СІТІ» на отримання бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за червень 2014 року в сумі 4238319,00 грн встановлено судовим рішенням у справі №820/3918/15, яке набрало законної сили 07.12.2015, а протиправність дій податкового органу щодо ухилення від покладеного на нього обов`язку вчинити дії щодо забезпечення можливості Товариства реалізувати його право на отримання бюджетного відшкодування підтверджується судовим рішенням у справі №820/1302/16, яке набрало законної сили 27.09.2016.

Крім того, судовими рішеннями у справам №820/3918/15, №820/1302/16, №820/3642/17, №820/1749/18, №2040/7346/18, №520/2840/19, які набрали законної сили, підтверджується, що позивачем на адресу податкових органів та органів державної казначейської служби направлялися заяви про здійснення заходів щодо відшкодування відповідних сум податку на додану вартість, однак податковим органом не було вчинено відповідних дій щодо направлення висновку із зазначенням суми податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню з бюджету.

Листом Головного управління ДФС у Харківській області від 12.12.2017 №5873/Ш/20-40-12-02-20 повідомлено, що з метою наповнення Тимчасового реєстру заяв на повернення сум бюджетного відшкодування за заявами, поданими до 01.02.2016, за ТОВ «ПРЕСТИЖ АВТО СІТІ» обліковується залишок невідшкодованих сум податку на додану вартість у сумі 4238319 грн.

Станом на 30.09.2019 сума бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 4238319 грн позивачу відшкодована не була.

Посилаючись на висновки Верховного Суду щодо застосування пункту 200.23 статті 200 ПК України, викладені у постановах від 06.04.2020 у справі №280/4334/18, від 04.06.2020 у справі №818/124/17, від 11.06.2020 у справі №806/2540/16, суди зазначили, що на суми податку, не відшкодовані протягом визначених статтею 200 ПК України строків, які вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування ПДВ, нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення. Неподання контролюючим органом до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення у зв`язку з цим заборгованості бюджету з ПДВ, не позбавляє платника податку права пред`явити вимоги про стягнення зазначеної пені.

З огляду на наведене та враховуючи відсутність у справі спору щодо правильності розрахунку пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з ПДВ за червень 2014 року, кількості днів прострочення та застосованої при розрахунку облікової ставки Національного банку України, суди дійшли висновку про наявність підстав для стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ «ПРЕСТИЖ АВТО СІТІ» суми пені у розмірі 359084,32 грн за період з 01.05.2019 по 30.09.2019.

Не погодившись з судовими рішення у цій справі, Головне управління ДПС у Харківській області (далі - ГУ ДПС, скаржник) засобами поштового зв`язку направило касаційну скаргу, яка надійшла до суду 26.10.2020.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Саме на наявність цього випадку посилається скаржник у касаційній скарзі. Свою позицію обґрунтовує тим, що на поточну дату відсутні технічні можливості здійснення процедур відшкодування сум залишків бюджетного відшкодування ПДВ, що підлягають включенню до Тимчасового реєстру заяв, і їх реалізація можлива лише після запровадження механізму такого відшкодування.

Проте скаржник не зазначає ані постанови Верховного Суду, ані висновку щодо застосування якої норми права, від яких на його переконання існує необхідність відступити.

Натомість, колегією суддів встановлено, що судові рішення у цій справі ухвалені відповідно до сталої практики Верховного Суду, викладеної, зокрема у тих постановах, на які послався суд апеляційної інстанції. У постанові від 04.06.2020 у справі №818/124/17 Верховний Суд зазначив, що відсутність установленого механізму нарахування пені на суму бюджетної заборгованості не є підставою для відмови в позові, адже таке нарахування здійснюється в силу Закону, зокрема пункту 200.23 статті 200 ПК України, і не ставиться в залежність від наявності обставин, на які посилається контролюючий орган.

В контексті ефективного засобу правового захисту права платника ПДВ на отримання бюджетного відшкодування цього податку суд апеляційної інстанції правильно врахував висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 12.02.2019 у справі № 826/7380/15. В цій постанові Велика Палата, розглядаючи питання щодо належного способу захисту права ТОВ «Аскоп-Україна» на отримання сум бюджетного відшкодування з ПДВ за податковими деклараціями за вересень - жовтень 2014 року, вказала, що, враховуючи відсутність механізму реального відшкодування платнику ПДВ узгодженої суми бюджетного відшкодування цього податку, такі способи захисту порушеного права, як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування або внести заяву Товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, не призведуть до ефективного відновлення права платника податку.

Застосувавши норму частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та висновки Європейського суду з прав людини щодо застосування цієї норми, викладені, зокрема в рішеннях у справі «Бейелер проти Італії» від 5 січня 2000 року, у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26 червня 2014 року, у справі «Інтерсплав проти України» від 9 січня 2007 року, Велика Палата Верховного Суду у справі №826/7380/15 дійшла висновку, що ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права Товариства, є стягнення з Державного бюджету України через органи казначейської служби на його користь заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ та пені, нарахованої на суму такої заборгованості.

Висновок судів попередніх інстанцій про право позивача на отримання з Державного бюджету України пені, нарахованої у розмірі та в порядку, встановлених пунктом 200.23 статті 200 ПК України, у зв`язку з невиплатою бюджетного відшкодування в установлений законом строк, відповідає висновку Великої Палати в цій постанові.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Колегія суддів вважає, що доводи, наведені скаржником у касаційній скарзі не є достатніми для відкриття касаційного провадження у справі. Неможливість виконання судового рішення не свідчить про наявність підстав для відступлення від висновків Верховного Суду щодо правильного застосування норм права. Висновки судів попередніх інстанцій відповідають висновкам Верховного Суду, постанови про відступлення від яких немає, і колегія суддів не вважає за необхідне відступити від таких у цій справі, у зв`язку з чим у відкритті касаційного провадження належить відмовити.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2020 у справі № 520/10570/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕСТИЖ АВТО СІТІ» до Головного управління ДПС у Харківській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області, Управління Державної казначейської служби України у Холодногірському районі м. Харкова про стягнення пені.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіМ.М. Гімон Л.І. Бившева Р.Ф. Ханова