Справа № 2-а-981/11
Суддя: Луняченко В. О.
Дата ухвалення: 2020-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-981/11
Провадження № 2-а/947/1/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі головуючого - судді Луняченка В.О.

за участю секретаря Хомич О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання незаконними рішень та зобов`язання призначити пенсію на пільгових умовах , -

ВСТАНОВИВ:

01.03.2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі міста Одеси про визнання незаконними рішень пенсійного органу №21607 від 01.09.2009р., №21607 від 14.10.2009р. та від 08.12.2009р. про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах та зобов`язання відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах згідно зі Списком №1, та проведення її перерахунку та виплату, починаючи з 01.06.2009р.

Постановою Київського районного суду міста Одеси від 17.05.2011р., залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2013р., позов було задоволено: визнано рішення Управління Пенсійного фонду Київського району м. Одеси №21607 від 01.09.2009р., №21607 від 14.10.2009р. про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах незаконними; зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси призначити, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, починаючи з 01.09.2010р. з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.11.2016 року була задоволена касаційна скарга Управління Пенсійного фонду України у Київському районі міста Одеси - постанова Київського районного суду міста Одеси від 17 травня 2011 року та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2013 року скасовані, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 23.11.2016 року зазначено, що комплексний аналіз норм Закону №1788-ХІІ та Порядку №442 дає підстави для висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п."а" ст.13 Закону №1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 10.09.2013р. у справі №21-183а13, від 25.11.2014р. у справі №21-519а14, від 10.03.2015р. у справі №21-51а15, від 17.03.2015р. у справі № 21-585а14.

Таким чином, відсутність підтвердження вищезгаданих обставин, на думку ВАСУ не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу, що, однак, не було взято до уваги судами при прийнятті рішень у даній справі.

Також звернуто увагу на наявність у справі ухвали суду Київського районного суду міста Одеси від 17.05.2011р., якою у відповідності до приписів ст.ст.99,100 КАС України позовні вимоги за період з 01.06.2009р. по 31.08.2010р. було залишено без розгляду, однак при винесенні постанови суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду зазначена ухвала не приймалась до уваги як і наявність заяви позивача про можливість поновлення строку на подання відповідних позовних вимог.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим у справі визначено Луняченко В.О. (а/с 138 ), та ухвалою суду від 23.12.2016 року справа прийнята до провадження (а/с 139).

Позивач підтримав позовні вимоги та надав заяву про розгляд справу за його відсутністю.

Від Управління пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси надані письмові заперечення в яких зазначено що на підприємстві Таразского металургійного заводу атестація робочих місць робітників виробництва феромарганцю

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 з 29.05.1989р. по 31.12.1993р. працював у виробничому об`єднанні «Хімпром» на посаді майстра газового господарства, майстра по вантажопідіймальним механізмам і газовому господарстві в цеху №3 «виробництво жовтого фосфору» у виробництві фосфору, а в зв`язку з перепрофілюванням цеху згідно з наказом №184 від 22.02.1994р. в період з 01.01.1994р. по 02.10.1994р. працював майстром цеху №3 «виробництво феромарганцю» у виробництві феросплавів.

01.06.2009р. позивач звернувся до управління Пенсійного фонду у Київському районі м. Одеси з заявою для оформлення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваних постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2003р. № 36.

Управлінням винесено рішення № 21607 від 01.09.2009, яким в призначенні пенсії відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та пункту "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" відмовлено за відсутністю необхідного пільгового стажу. До пільгового стажу зараховано 4 роки 7 місяців З дні; не зарахований період роботи позивача з 01.01.1994р. по 02.10.1994р. на посаді майстра в цеху № З "Виробництво феромарганцю" у виробництві феросплавів.

Після перевірки пенсійної справи у Головному управлінні Пенсійного фонду в Одеській області управлінням винесено рішення № 21607 від 14.10.2009р., яким в призначенні пенсії відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та пункту "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" відмовлено за відсутністю необхідного пільгового стажу. Згідно з записами у трудовій книжці та довідки, уточнюючий пільговий характер роботи, ОСОБА_1 працював майстром по ВМП і газовому господарству. Вказана посада в переліку атестованих робочих місць, затвердженого наказом від 20.03.1993р., відсутня. Отже, зарахованої до пільгового стажу став період роботи позивача з 29.05.1989р. по 21.08.1992р., тобто З роки 2 місяці 23 дні.

Згідно з листом Таразского металургійного заводу № 2-2758 від 13.11.2009р. ( колишній «Хімпром» ) атестація робочих місць робітників виробництва феромарганцю у виробництві феросплавів не проводилась, оскільки з 01.05.1995р. виробництво феромарганцю перепрофілювалось на випуск жовтого фосфору.

Після отримання управлінням листа Таразского металургійного заводу № 2-2758 від 13.11.2009р. до пільгового стажу 08.12.2009 року, управлінням було зараховано період роботи позивача з 25.11.1992р. по 31.12.1993р. на посаді майстра по ВМП і газовому господарству в цеху № З. Відповідно до трудової книжки та довідки, уточнюючій особливий характер роботи або умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії № 2-495 від 17.08.2009р., виданої Таразским металургійним заводом, у період з 01.01.1994р. по 02.10.1994р. управлінням визначено, що позивач працював майстром у цеху № З "Виробництво феромарганцю" у виробництві феросплавів.

Ухвалою суду від 16.02.2017 року у зв`язку із необхідністю, за змістом ухвали Вищого адміністративного суду України від 23.11.2016 року, додаткового з`ясування обставин та умов праці позивача на Таразскому металургійному заводі, який знаходиться у республіці Казахстан, та направлення окремого доручення у відповідності до вимог ст. 80 Закону України «Про міжнародне приватне право», було зупинено провадження по справі.

Згідно відповіді Головного територіального управління юстиції в Одеській області міністерства юстиції України 01.02.2018 року у відповідності із Конвенцією про правову допомогу та правових відношеннях від 22.10.1993 року, відповідне доручення було направлено до Жамбильського обласного суду Республіки Казахстан (а/с 160).

На неодноразові звернення суду про надання відомостей щодо виконання доручення від керівництва Адміністратора судів по Жамбильської області Республіки Казахстан 17.07.2020 року надійшла відповідь про невиконання судового доручення, у зв`язку із його втратою (а/с 167).

Враховуючи що розгляд справи триває дуже довгий час , що приводить до порушення прав позивача на отримання рішення у розумний строк, а також приймаючи до уваги , що за зазначений час суттєво змінилась позиція Верховного Суду по правовідносинам яки є предметом розгляду даної справи, а у відповідності до вимог ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а також приймаючи до уваги, що питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання ( ч.2 ст. 76 КАС України) суд приходить до висновку про можливість винесення рішення суду на матеріалах справи та доказах наданих сторонами без додаткового витребування доказів.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди:

1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку-та важності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно з п."а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991р. №1788-XII (далі - Закон №1788-ХІІ) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам.

За змістом пунктів 1 та 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992р. №442 (далі - Порядок №442, постанова №442 відповідно), що набрав чинності 21.08.1992р., атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 4 Порядку №442 передбачено, що атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Згідно ж з підпунктами 4.1 - 4.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики 18.11.2005р. №383 (далі - Порядок №383) при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992р., відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997р. (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком №442 та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01.09.1992р. №41 (далі - Методичні рекомендації).

Згідно із зазначеними нормативними актами основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до положень Порядку №442 відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Згідно із ст.101 Закону №1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі; підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до вимог пункту 20 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно правових висновків Великої палати Верховного Суду, щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо немає атестації робочого місця на відповідній посаді, зазначених у постанові від 19.02.2020 року у справі № 520/15025/16а , зазначено наступне.

Аналіз правових норм, яки регламентують порядок розрахунку пенсії за віком на пільгових умовах, свідчить про те, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Сукупність правових норм, про які йшлося у параграфах 32, 34, 36, 37, 45, 50, 51, 52 цієї постанови дозволяє дійти висновку, що атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII - «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, можливо зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII.

Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду вважає, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Суд, враховуючи наведений правовий висновок Великої палати Верховного Суду, приходить до висновку, що у даної справі є підстави для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 01.06.2009 року із відповідним перерахунком за зазначений час та виплат всіх належних сум.

При цьому суд надає оцінку всім рішенням пенсійного фонду : 321606 від 01.09.2009 року, №21607 від 14.10.2009 року та б/н від 08.12.2009 року, якими були здійснені як відмови у перерахунку пенсії за заявою позивача так і здійснені перерахунки але без урахування можливості призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 з 01.06.2009 року, як таки яки винесені без урахування вимог закону тобто визнає їх незаконними.

Що стосується наявної ухвали суду від 17.05.2011р., якою у відповідності до приписів ст.ст.99,100 КАС України позовні вимоги за період з 01.06.2009р. по 31.08.2010р. було залишено без розгляду, однак яка не була врахована там самим складом суду при винесенні рішення 17.05.2011р., а також відсутність відомостей про розгляд заяви про поновлення строку на звернення до суду із позовом, суд виходить з наступного.

ОСОБА_1 , права якого були порушені рішеннями Управління Пенсійного фонду Київського району м. Одеси 321606 від 01.09.2009 року, №21607 від 14.10.2009 року та б/н від 08.12.2009 року, звернувся до суду із позовом 13.05.2010 року, та позов був прийнятий як такий що поданий без порушення строку звернення до суду, однак 19.11.2010 року апеляційним судом Одеської області справа була закрита у зв`язку із рішенням Конституційного Суду України від 09.09.2010 року о визнанні Закону №1691-VI від 18.02.2010 року, по якому розглядався позов, неконституційним. У зв`язку із тим що позивач не був присутній під час розгляду апеляційної скарги, апеляційним судом 15.12.2010 року рішення про закриття справи було направлено позивачу поштою.

Враховуючи зазначені обставини а також той факт що позивач не повинен нести тягар за недосконалість судової системи та невизначеність Державою способу ефективного захисту порушеного права до моменту рішення конституційного Суду, а також приймаючи до уваги, що після отримання рішення суду про закриття провадження у справі за первинним позовом до моменту нового звернення до суду з тотожними вимогами прийшло не більше шести місяців, яки визначені законодавцем для можливості судового захисту порушеного права з моменту коли особа дізналась про наявні порушення, суд приходить до висновку про відсутність порушення позивачем строку для звернення до суду із відповідним позовом.

Таким чином суд не приймає до уваги ухвалу, яка не була врахована і тем самим складом суду який її виніс враховуючи як обставини її винесення так і факт відсутності порушення строку звернення до суду з боку позивача.

Крім того, при розгляді даної справи, суд вважає за свій обов`язок вибачитись перед позивачем у зв`язку із тривалим розглядом його звернення до суду, який з одного боку пов`язаний із зміною законодавства та судової системи у Державі, а з іншого боку є неприпустимим враховуючи предмет позову - порушення прав на отримання пенсії та поновленням порушеного права протягом більш ніж десяти років.

Керуючись ст. ст. 241-243,245,246,250,295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 ( паспорт серії НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області ( ) про визнання незаконними рішень та зобов`язання призначити пенсію на пільгових умовах.

Визнати рішення Управління пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси №21607 від 01 вересня 2009 року №21607 від 14 жовтня 2009 року та рішення без номеру від 08 грудня 2009 про відмову у призначенні ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт серії НОМЕР_1 місце реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області ( м. Одеса, вул. Канатна, 83 ) призначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт серії НОМЕР_1 місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах згідно Списку №1, здійснити її перерахунок та виплату належної суми за весь період з 01.06.2009 року.

Повний текст рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення може бути оскаржено, шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду, через Київський районний суд м. Одеси, апеляційної скарги, протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Суддя Луняченко В. О.