Справа № 120/2022/20-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

02 листопада 2020 р. Справа № 120/2022/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що досягнувши 55-річного віку 05.11.2019 він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 21.01.2020 року №65 йому відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи. Вказану відмову позивач вважає неправомірною, оскільки ним були надані необхідні документи, які, на його думку, підтверджують наявність у нього відповідного пільгового стажу роботи.

Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Також даною ухвалою встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідачем подано до суду відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову, як необгрунтованого. Стосовно виконання позивачем робот трактористом - машиністом відповідач зазначає, що позивачем до заяви про призначення пенсії було надано уточнюючу довідку про пільговий характер роботи №2 від 06.09.2019 року, згідно з якою він в період з 17.02.1986 по 31.03.2010 працював в колгоспі ім. Леніна (СТОВ Світанок) трактористом-машиністом і був безпосередньо зайнятий на виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду в рослинництві або протягом повного польового періоду в тваринництві. При цьому, вказана довідка видана арбітражним керуючим. Підставою її видачі слугувала архівна довідка №135/01-14/494-496/01-17 від 05.09.2019, видана Калинівським районним трудовим архівом, а не первинні документи, як це передбачає чинне законодавство.

Згідно акту зустрічної перевірки достовірності видачі архівних довідок №135/01-14/494/01-17 від 05.09.2019 № 135/01-14/495/01-17 від 05.09.2019 № 135/01-14/496/01-17 від 05.09.2019 позивач значиться за 1986-1988, 1991, 1993-1994, 1997-1999 - трактористом; за 1989-1990, 1992, 2000 - механізатор. Первинні документи, які підтверджували пільговий стаж роботи позивача за 2001 - 2010 роки відсутні. На думку відповідача, періоди роботи на посаді механізатора не можна зарахувати до пільгового стажу роботи позивача.

Таким чином, пільговий стаж позивача, що дає право на дострокове призначення пенсії за віком становить 17 років 09 місяців 25 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах як тракторист - машиніст.

З`ясувавши доводи сторін, викладені в заявах по суті справи, дослідивши подані сторонами письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягнувши 55-річного віку 05.11.2019 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-VІ від 09.07.2003, як трактористу - машиністу.

При зверненні за призначенням пенсії позивач додав до заяви:

- трудову книжку серії НОМЕР_1 ;

- довідки про заробітну плату за період страхового стажу з 1986 по 1999 від 05.09.2019 №135/01-14/494/01-17, №135/01-14/495/01-17 та №135/01-14/496/01-17;

- уточнюючу довідку про пільговий характер роботи №2 від 06.09.2019, видану СТОВ "Світанок" за період роботи з 17.02.1986 по 31.03.2010;

- військовий квиток;

- ідентифікаційний код;

- паспорт.

При цьому відповідачем було зазначено перелік документів, яких недостатньо для призначення пенсії, а саме: диплом ( свідоцтво, атестат) про навчання, та встановлено строк їх подання - 04.02.2020.

Також позивачем було надано уточнюючу довідку про пільговий характер роботи №20 від 18.12.2019, видану ПП "Павлівка" за період роботи з 01.04.2010 по ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 21.01.2020 №65 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-VI від 09.07.2003 року, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи - 20 років. Зазначено, що з огляду на наявний страховий стаж - 33 роки 1 місяць 26 днів заявник матиме право на призначення пенсії за віком на загальних підставах.

Не погоджуючись із рішенням відповідача №65 від 21.01.2020, вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до п. "в" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Зазначене кореспондується із п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якого на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ч. 1 ст. 48 Кодексу законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Додатково в довідці наводяться такі відомості стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Відповідно до з положень п. "в" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" необхідними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність відповідного загального стажу та стажу на зазначеній роботі.

За відсутності однієї з умов для призначення пенсії за віком на пільгових умовах призначення вказаної пенсії неможливе.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2020 року у справі №607/14316/16-а та від 12 грудня 2019 року у справі № 674/1579/16-а.

Надаючи оцінку правомірності рішення відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу роботи позивача на посаді тракториста-машиніста спірних періодів з 01.01.1989 по 31.12.1990, з 01.01.1992 по 31.12.1992 та з 01.01.2000 по 31.12.2000, у зв`язку з тим, що в книгах "Розрахунки з членами колгоспу" в розділі "Механізатори" значиться ОСОБА_1 без зазначення посади, суд зазначає таке.

Так, в акті №808 від 19.11.2019 зустрічної перевірки достовірності поданих архівних довідок №135/01-14/494/01-17, №135/01-14/495/01-17 та №135/01-14/496/01-17 від 05.09.2019, зазначено, що перевіркою встановлено, що в книгах "Розрахунки з членами колгоспу" за 1989 та 1990 в книзі "Механізатори" ( так підписана книга ) значиться позивач ОСОБА_1 посада не вказана. Також в книгах "Відомості по нарахуванню заробітної плати" за 1992 рік в книзі "Механізатори" ( так підписана книга ) значиться позивач ОСОБА_1 , посада не вказана, за 2000 в книзі "Механізатори" значиться позивач ОСОБА_1 посада не вказана.

Суд зауважує, що відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі №681/813/17 та від 20 лютого 2020 року у справі №182/6635/16-а, зазначено, що термін "механізатор" є загальновживаним й більш широким родовим поняттям професії тракториста, зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції. Також вказано, зокрема, що відповідно до "Загальносоюзного класифікатора професій робітників, посад службовців і тарифних розрядів 186016", затвердженого постановою Державного комітету СРСР по стандартах від 27.08.1986 №016, введеного в дію з 01.01.1987 року та класифікатора професій ДК 003:2010 на зміну ДК 003:2005, затвердженого та введеного в дію наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 №327, чинного на теперішній час, професія "механізатор" відсутня, а міститься професійна назва роботи тракторист - машиніст сільськогосподарського виробництва.

Крім цього суд зауважує, що трудова книжка позивача ( записи 1-3 ), а також трудова книжка колгоспника містять записи про прийняття ОСОБА_1 на роботу в колгосп в якості тракториста та в подальшому про звільнення позивача з роботи з посади тракториста, у зв`язку з переведенням на інше підприємство.

Отже, суд приходить до висновку, що періоди роботи позивача з 01.01.1989 по 31.12.1990, з 01.01.1992 по 31.12.1992 та з 01.01.2000 по 31.12.2000 були безпідставно не зараховані відповідачем до пільгового стажу роботи позивача, в зв`язку з чим вони підлягають зарахуванню до пільгового стажу роботи позивача, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. "в" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Враховуючи висновок суду про необхідність зарахування до пільгового стажу роботи періоди роботи позивача з 01.01.1989 по 31.12.1990, з 01.01.1992 по 31.12.1992 та з 01.01.2000 по 31.12.2000, загальний пільговий стаж роботи позивача становить понад 20 років (враховуючи самостійно зарахований відповідачем пільговий стаж 17 років 9 місяців 25 дні).

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу у призначення пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у позивача (який досяг 55 років) був наявний необхідний страховий стаж не менше 30 років, з них не менше 20 років на посаді тракториста-машиніста при безпосередній зайнятості у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства.

Відповідно до статті 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку.

Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсійного віку ОСОБА_1 досягнув ІНФОРМАЦІЯ_2, а з заявою про призначення пенсії звернувся 05.11.2019, в зв`язку з чим у відповідності до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія має бути призначена йому починаючи з 11.09.2019.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, у відповідності до частини 2 статті 2 КАС України, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд зазначає, що дії відповідача щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах фактично виразились в прийнятті Головним управлінням ПФУ у Вінницькій області рішення №65 від 21.01.2020 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, мотивуючи відсутністю необхідного пільгового стажу.

Суд приходить до висновку, що таке рішення відповідача є протиправним та порушує права позивача, оскільки позивач має право на соціальний захист, проте внаслідок відмови відповідача в зарахуванні відповідних періодів роботи до пільгового стажу позивач був позбавлений права на призначення та отримання пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно з частинами 1-2 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Виходячи з встановлених фактичних обставин справи та відповідно до заявлених позовних вимог суд вважає за необхідне для повного захисту порушених прав позивача зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу роботи позивача періоди його роботи на посаді тракториста з 01.01.1989 по 31.12.1990, з 01.01.1992 по 31.12.1992 та з 01.01.2000 по 31.12.2000, а також зобов`язати відповідача призначити з 11.09.2019 ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах.

Таким чином, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши усі обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного здобутого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Питання розподілу судових витрат підлягає вирішенню в порядку, визначеному ч. 1 ст. 139 КАС України, в зв`язку з чим на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області слід стягнути понесені судові витрати у виді судового збору в сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №65 від 21.01.2020, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди роботи на посаді тракториста з 01.01.1989 по 31.12.1990, з 01.01.1992 по 31.12.1992 та з 01.01.2000 по 31.12.2000 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з дня що настає за днем досягнення пенсійного віку ( з 11.09.2019 ).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області понесені судові витрати у виді судового збору в сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна