Справа № 127/20998/20
Суддя: Гриневич В. С.
Дата ухвалення: 2020-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/361/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 жовтня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Гриневича В.С.,

секретар судового засідання: Щербатюк І.Б.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Цубера М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі інспектора, капрала поліції Білоуса Дмитра Олеговича про скасування постанови серії ЕАМ №3124389 від 12.09.2020, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі інспектора, капрала поліції Білоуса Дмитра Олеговича, в якій просив:

- скасувати постанову відповідача серії ЕАМ №3124389 від 12.09.2020, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за ч. 1 ст. 126 КУпАП;

- винести окрему ухвалу, щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності інспектора ОСОБА_2 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.09.2020 відповідачем відносно нього було винесено постанову серії ЕАМ №3124389 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. 00 коп. Зі змісту постанови вбачається, що позивач 12.09.2020 о 13 год. 56 хв. в м. Вінниці по вул. Пирогова, 1, керуючи транспортним засобом CITROEN BERLINGO, державний номерний знак НОМЕР_1 , не пред`явив посвідчення водія певної категорії, чим, порушив вимоги п. 2.1. ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Вищевказану постанову позивач вважає незаконною та необґрунтованою, оскільки відомості зазначеній в ній не відповідають дійсним обставинам справи, а дії інспектора патрульної поліції при винесенні постанови були незаконними та такими, що грубо порушили права позивача.

Зокрема, на думку позивача, працівники поліції безпідставно почали вимагати від нього пред`явити документи та звинуватили його у порушенні ПДР та вчиненні адміністративного правопорушення, склад якого передбачений ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Крім того, не отримавши від позивача документів, працівниками поліції була складена відносно нього постанова, з зазначенням персональних даних позивача, які на його думку незаконно отриманні із порушенням порядку, передбаченого Законом України «Про захист персональних даних», та були незаконно поширенні працівниками УПП у Вінницькій області.

Ухвалою від 07.10.2020 відкрито провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі інспектора, капрала поліції Білоуса Дмитра Олеговича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Також відповідачу було запропоновано протягом трьох днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази.

На виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі, представником відповідача було надіслано суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що, на думку відповідача, позовні вимоги є безпідставними. Так, під час несення служби 12.09.2020 екіпажем патрульної поліції у м. Вінниці у м. Вінниці було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу Citroen Berlingo з номерним знаком НОМЕР_1 керував автомобілем із технічною несправністю (не працював лівий покажчик стоп-сигналу), а також після зупинки працівниками поліції водій не пред`явив для перевірки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов`язкового страхування, чим порушив п. 2.1 «б», п. 2.1 «г», 9.2 «а» ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 2.1 «б», п. 2.1 «г» ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП, було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача, після чого водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Інспектор виніс постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП та наклав стягнення на правопорушника в розмірі 425 грн., відповідно до санкції статті.

Таким чином, на думку відповідача, інспектор як посадова особа, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем ПДР, маючи відповідні повноваження, зробив висновок про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, діючи при цьому на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

З урахуванням наведеного представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві та просив їх задовольнити, додатково пояснивши, що у працівників поліції були відсутні підстави для зупинки транспортного засобу та відповідно були відсутні підстави для перевірки документів, а тому у позивача не виникло обов`язку надавати працівникам поліції відповідні документів, а відтак в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення.

Представник відповідачів Цубер М.М. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на правомірність дій поліцейських при винесені оскаржуваної постанови.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 12.09.2020 інспектором УПП у Вінницькій області капралом поліції Білоусом Дмитром Олеговичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №3124389, якою визнано винним ОСОБА_1 в тому, що він 12.09.2020 о 13 год. 56 хв. в м. Вінниці по вул. Пирогова, 1, керуючи транспортним засобом CITROEN BERLINGO, державний номерний знак НОМЕР_1 , не пред`явив посвідчення водія певної категорії, чим, порушив вимоги п. 2.1.ПДР України.

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

В судовому засіданні позивач не заперечував, щодо того, що ним не були надані працівникам поліції свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія певної категорії та поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності, однак вказував на те, що у працівників поліції були відсутні підстави для зупинки транспортного засобу та відповідно були відсутні підстави для перевірки документів.

В той же час, в судовому засіданні, на підтвердження того, що позивач має відповідне посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності, такі документи були надані суду та їх копії долучено до матеріалів справи. (посвідчення водія серії НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , поліс №АО/2826778)

В свою чергу представник відповідача у відзиві на позовні заяву та в судовому засіданні зазначав про те, що 12.09.2020 екіпажем патрульної поліції у м. Вінниці у м. Вінниці було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме водій транспортного засобу Citroen Berlingo з номерним знаком НОМЕР_1 керував автомобілем із технічною несправністю (не працював лівий покажчик стоп-сигналу).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та правомірності рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суд виходить з наступного.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. (ч. 2 ст. 16 Закону № 3353-XII)

Згідно з пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції, крім випадків встановлення проблискових маячків оранжевого кольору на сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м;

г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил;

ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення);

д) у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака Водій з інвалідністю - документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Приписами пункту 2.4 Правил дорожнього руху України визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

За невиконання вимог пунктів 2.1, 2.4 Правил дорожнього руху передбачена адміністративна відповідальність згідно з частино першою статті 126 КУпАП - керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (зокрема порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП).

Відповідно до частини другої статті 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Отже, з огляду на наведені встановлені судом обставини та законодавчі приписи, виходячи з того, що ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, суд вважає правомірним винесення поліцейським спірної постанови без складання відповідного протоколу, оскільки відповідач є уповноваженим працівником підрозділу Національної поліції, який має право розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення від імені органів Національної поліції.

В той же час, перелік підстав, за наявності яких поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, закріплений статтею 32 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якої поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках:

1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи;

2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення;

3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю;

4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо;

5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події;

6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Аналіз положень частини другої статті 16 Закону «Про дорожній рух», статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» та пунктів 2.1, 2.4 Правил дорожнього руху України дає підстави для висновку про те, що право поліцейського вимагати у водія пред`являти для перевірки посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, та відповідно обов`язок водія надати поліцейському такі документи, виникає лише за наявності підстав передбачених статтею 32 Закону України «Про Національну поліцію». В інших випадках поліцейський не вправі вимагати у водія пред`являти для перевірки посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб та відповідно у водія не виникає такий обов`язок.

Як уже зазначалося, представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що підставою для зупинки транспортного засобу Citroen Berlingo, з номерним знаком НОМЕР_1 , стало те, що позивач керував автомобілем із технічною несправністю (не працював лівий покажчик стоп-сигналу), а відтак допустив порушення Правил дорожнього руху.

Відповідно до пункту 2 статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

За правилами встановленими статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Однак, жодних доказів того, що ОСОБА_1 12.09.2020 вчинив адміністративне правопорушення, яке слугувало підставою для зупинки його транспортного засобу, відповідачем не надано та матеріали справи не містять.

Так, згідно з пунктом 2.3 (а) Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення.

При цьому, приписами частини першої статті 121 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З вищенаведеного слідує, що така технічна несправність автомобіля, як «не працював лівий покажчик стоп-сигналу», може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності лише, якщо така несправність зафіксована при русі автомобіля в темну пору доби.

Однак, з матеріалів справи слідує, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено 12.09.2020 о 14:13:10 год, тобто в світлу пору доби, що також підтверджується відеозаписом обставин правопорушення.

Таким чином, несправність автомобіля, як непрацюючий лівий покажчик стоп-сигналу в світлу пору доби, не охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КУпАП, а відтак, за наявності таких обставин, у поліцейського не виникає право вимагати у водія пред`являти для перевірки посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб.

В судовому засідання встановлено, що протоколів про порушення позивачем ПДР, щодо непрацюючого стоп-сигналу чи постанов про накладення стягнення за таке порушення, поліцейським не виносилося.

Крім того, з оглянутого DVD диску з відеофіксацією обставин правопорушення взагалі не вбачається, що лівий покажчик стоп-сигналу транспортного засобу Citroen Berlingo, з номерним знаком НОМЕР_1 , не працює, натомість на відеозаписі зафіксовано, що лівий стоп-сигнал працює, однак не так яскраво, як правий.

Таким чином, відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем Правил дорожнього руху, а відтак відповідач безпідставно вимагав у позивача пред`явити для перевірки посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, що виключає можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Аналогічна правова позиція висловлена Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у постанові від 15 березня 2019 року при розгляді справи № 686/11314/17.

Частиною п`ятою статті 242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 7 КУпАП закріплено, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Положеннями статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Поряд з цим, положеннями частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищевикладене винесена відносно ОСОБА_1 постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за частиною першою статті 126 КУпАП, підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Що стосується вимоги позивача про винесення окремої ухвали, щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності інспектора ОСОБА_2 то така вимога задоволенню не підлягає як необґрунтована та безпідставна. Крім того, вимога про постановлення окремої ухвали не є позовною вимогою в розумінні КАС України.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Однак, при зверненні до суду з позовною заявою позивач судового збору не сплачував, оскільки ухвалою суду від 07.10.2020 відстрочено позивачу ОСОБА_1 сплату судового збору в сумі 420,40 грн. у справі за ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі інспектора, капрала поліції Білоуса Дмитра Олеговича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, до ухвалення судового рішення у даній справі.

За правилами встановленими абзацом 2 частини п`ятої статті 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на зазначене, враховуючи, що позивач судового збору не сплачував та матеріали справи не містять доказів понесення сторонами інших судових витрат, суд вважає за доцільне витрати пов`язані зі сплатою судового збору віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 14-2, 121, 126, 247, 268, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 72, 77, 118-119, 122, 139, 243-244, 246, 262, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Постанову серії ЕАМ №3124389 від 12.09.2020, винесену інспектором 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, капралом поліції Білоусом Дмитром Олеговичем, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі інспектора, капрала поліції Білоуса Дмитра Олеговича, місце роботи: 21010, м. Вінниця, вул. Ботанічна, 24.

Суддя: