Справа № 539/3247/20
Суддя: Алтухова О. С.
Дата ухвалення: 2020-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 539/3247/20
Провадження № 2-а/539/74/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року м. Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Алтухової О.С.,

за участю секретаря - Яценко Л.І.,

учасники справи в судове засідання не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду адміністративну справу позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, третя особа поліцейський СРПП №3 Лубенського відділу поліції ГУНП в Полтавській області Мотогуз С.В., про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

29.09.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, третя особа поліцейський СРПП №3 Лубенського відділу поліції ГУНП в Полтавській області Мотогуз С.В., про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 29.09.2020 року, в якій просив скасувати постанову серії БАБ № 210510 від 29.09.2020 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. внаслідок притягнення його до адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху згідно ст. 132-1КУпАП, зафіксоване в неавтоматичному режимі, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що 29.09.2020 року поліцейським СРПП №3 Лубенського відділу поліції ГУНП в Полтавській області Мотогуз С.В. було винесено постанову серії БАБ № 210510 від 29.09.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у сумі 510 грн. Відповідно до змісту постанови, він 29.09.2020 року об 11год 15 хв в с. Тернівщина керував трактором Т-40М з зерновою сівалкою СЗ-3,6, ширина якої становить 4,24 м без відповідного узгодження з органами НПУ.

Він не згідний з даною постановою, оскільки висновки поліцейського є надуманими, поліцейський Мотогуз С.В. замірів сівалки не здійснював, з яких саме міркувань зробив висновки, що це сівалка СЗ-3,6, ширина якої становить 4,24 м г невідомо, не вказав, яким саме нормативним документом передбачено отримання відповідного узгодження з органами НПУ на експлуатацію трактора із сівалкою. Зміст оскаржуваної постанови не відповідає фактичним обставинам справи, не надано оцінку доказам в порядку ст. 252 КУпАП, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Позивач у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу у свою відсутність, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача ГУНП в Полтавській області в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання, в якому просив замінити первинного відповідача ГУНП в Полтавській області належним відповідачем поліцейським СРПП №3 Лубенського відділу поліції ГУНП в Полтавській області Мотогуз С.В., якщо на заміну погодиться позивач, або залучити даного відповідача , як другого. Просив розглянути клопотання без своєї участі, відзиву на позовну заяву на надіслав.

Третя особа поліцейський СРПП №3 Лубенського відділу поліції ГУНП в Полтавській області Мотогуз С.В. в судове засідання не з`явився, надав суду заперечення на позов, в якому з позовними вимогами ОСОБА_1 не погоджується, оскільки згідно фото фіксації сівалки, які він додав, та карти технічних характеристик сівалки марки Т-40М днз НОМЕР_1 та зернової сівалки СЗ-3.6 вона повинна мати має ширину захвата -3,6 м Просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частиною першою статті 132-1 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Отже, відповідно до чинного законодавства, позивач вірно вказав ГУНП в Полтавській області, як відповідача у даній справі, оскільки при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення, правомірність якої він оспорює, поліцейський СРПП №3 Лубенського відділу поліції ГУНП в Полтавській області Мотогуз С.В. був посадовою особою Головного управління Національної поліції у Полтавській області, а відтак функції щодо підтримання правомірності рішень та дій вказаного інспектора належать до компетенції вказаного Управління. Дана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.12.2019 року (справа № 724/716/16-а).

У відповідності до ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Стаття 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Стаття 280 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не автоматичному режимі, серії БАБ № 210510 від 29.09.2020 року, складеної поліцейським СРПП №3 Лубенського відділу поліції ГУНП в Полтавській області Мотогуз С.В., вбачається, що справа розглядалася відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Даною постановою встановлено, що 29.09.2020 року об 11год 15 хв в с. Тернівщина ОСОБА_1 керував трактором Т-40М з зерновою сівалкою СЗ-3,6, ширина якої становить 4,24 м без відповідного узгодження з органами НПУ, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності та до нього застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст. 132-1 КУпАП, порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач посилається в позові на те, що працівник поліції не здійснив жодних замірів сівалки, яку він зазначив в постанові, що має ширину 4.25 м, а також не надав поясненя, яке саме узгодження з органами НПУ потрібно отримати для цього.

Заперечуючи проти позову, третя особа не навів доказів, які б свідчили про правомірність оскаржуваної постанови. Так, окрім постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 29.09.2020 р. в матеріалах справи відсутні фактичні дані, які підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Судом встановлено, що в постанові про накладення адміністративного стягнення серії БАБ № 210510 від 29.09.2020 року, складеної поліцейським СРПП №3 Лубенського відділу поліції ГУНП в Полтавській області Мотогуз С.В. відсутнє посилання на пункт ПДР, які порушив позивач. Крім того, відсутні докази того, що поліцейським взагалі робились замірювання сівалки. Надані відповідачем технічні характеристики сівалки СЗ-3,6А не являються доказом того, що саме сівалка такої модифікації була причеплена до трактора, яким керував ОСОБА_1 .

Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17.06.2011 р.), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів. У своєму рішенні від 10.02.1995 р., у справі "Алене де Рібермон проти Франції" Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Як роз`яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року, з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, є недоведеним.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову та скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Крім того на підставі ст. 139 КАС України та враховуючи правову позицію, викладену 18 березня 2020 року в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 543/775/17 стягненню на користь позивача підлягає сплачений ним судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 77, 78, 242, 244, 245, 246, 255, 286 КАС України, ст.ст. 132-1, 245, 247 п.1, 280, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, третя особа поліцейський СРПП №3 Лубенського відділу поліції ГУНП в Полтавській області Мотогуз С.В., про скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не автоматичному режимі, серії БАБ № 210510 від 29.09.2020 року, винесену поліцейським СРПП №3 Лубенського відділу поліції ГУНП в Полтавській області Мотогуз С.В., та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст. 132-1 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в Полтавській області (, м.Полтава, вул.Пушкіна, 83 ) на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , - судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Полтавську, Сумську та Харківську області, з місцезнаходженням у місті Харкові через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 04 листопада 2020 року.

Суддя Лубенського міськрайонного суду О.С.Алтухова