Справа № 400/3204/20
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2020-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
04 листопада 2020 р. № 400/3204/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М., розглянув в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду у справі

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Військової частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_2

про:визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частина НОМЕР_1 , з вимогами про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 12.08.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 09.09.2020 року.

01.09.2020 року до суду надійшло клопотання від відповідача про залишення позову без розгляду. Клопотання обґрунтоване тим, що позивач звернувся до суду з відповідним позовом з пропуском строку звернення до суду встановленого ст.122 КАС України. Відповідач вважає, що для звернення до суду у справах щодо проходження та звільнення з військової служби встановлюється місячний строк, що обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Оскільки позивач був звільнений зі служби та виключений зі списків військової частини наказом командира військової частини від 21.10.2016 року № 316, а до суду звернувся лише в 2020 році, тобто з пропуском вказаного вище строку звернення до суду. Жодних причин та обставин такого пропуску позивач в позові не вказав.

Розглянувши клопотання відповідача, суд встановив таке.

Частиною 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України) встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 5 ст.122 КАС України, на яку посилаються відповідачі, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до частини шостої статті 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Верховний Суд України у постанові від 17.02.2015 (справа № 21-8а15), з-поміж іншого, зазначив, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Так, спеціальним законодавством, не врегульовано питання строків звернення до суду у зв`язку з порушенням відповідачем законодавства про оплату праці (виплату грошового забезпечення), однак такі питання регулює Кодекс законів про працю України.

Згідно з частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

У частині другій статті 2 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

У структуру заробітної плати входять інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми (частина третя статті 2 Закону України «Про оплату праці»).

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 22.06.2018 року (справа №810/1092/17), у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже грошова компенсація за невикористані дні відпочинку є складовими структури заробітної плати, відтак, у разі порушення законодавства про оплату праці в частині їх виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, суд відмовляє відповідачу в задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 122, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ::
1. У задоволенні клопотання відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду - відмовити.

2. Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею в порядку ст. 256 КАС України.

Суддя О.М. Мельник