Справа № 160/8382/20
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2020-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2020 року Справа № 160/8382/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голобутовського Р.З. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Долфі-Україна" до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
- визнати незаконними дії Державної митної служби України від 01.07.2020 року стосовно відмови ТОВ "ДОЛФІ-УКРАЇНА" щодо прийняття рішення з повернення надмірно сплачених сум митних платежів у зв`язку з прийняттям закону № 540-ІХ від 30.03.2020 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)";
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідно до митних декларацій №UA110160/2020/003743 від 07.04.2020р., №UA110160/2020/003742 від 07.04.2020р. №UA110160/2020/003873 від 11.04.2020р., №UA110160/2020/003874 від 11.04.2020р., №UA110160/2020/003871 від 13.04.2020р. №UA110160/2020/003870 від 13.04.2020р. ТОВ «ДОЛФІ-УКРАЇНА» поставило на митну території України медичні вироби - маски захисні, шприци одноразові стерильні та канюлі.
Разом за всіма митними деклараціями ставка ПДВ в розмірі 7% складає 1303530,49 грн., ставка ввізного мита - 793423,74 грн. та плата за виконання митних формальностей поза місцем розташування митних органів або поза робочим часом в розмірі 2371,06 грн.
30.03.2020р. прийнято Закон України №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (надалі - Закон).
Відповідно до пункту 2 ст.1 Закону, внесено зміни до пункту 71, підрозділу 2, розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, а саме: «Тимчасово, на період, що закінчується останнім календарним днем місяця, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України короновірусної хвороби (COVID-19), звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та/або операції з постачання на митній території України товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію і та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України.
Норми цього пункту застосовуються до операцій, здійснених починаючи з 17 березня 2020 року.
Маска медична, шприци одноразові стерильні та канюлі, які були завезені ТОВ «ДОЛФІ-Україна» на митну територію України, включені до переліку, затвердженого постановою КМУ №224, на цей товар отримано декларацію про відповідність та нанесено знак відповідності.
Так, у зв`язку з прийняттям Закону України №540-ІХ від 30.03.2020р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», дія якого поширюється на операції, починаючі з 17 березня 2020 року, позивач звільнений від сплати ПДВ та ввізного мита на товар, який відповідає положенням Постанови КМУ №224.
Листами вих.№155 від 24.04.2020р. та вих.№146 від 30.04.2020р. позивач звернувся до відповідача стосовно повернення на рахунок позивача надмірно сплачених сум митних платежів. Листом від 27.05.2020р. №08-15/15-01/13/5303 відповідач повідомив позивача про законність своїх дій та фактично відмовив в поверненні надмірно сплачених сум митних платежів.
26.06.2020р. позивач повторно звернувся до відповідача щодо прийняття рішення про повернення надмірно сплачених сум митних платежів.
Листом від 01.07.2020р. №08-4/15-01/13/7253 відповідач відмовив позивачу в поверненні надмірно сплачених митних платежів, що по суті є рішенням суб`єкта владних повноважень про в задоволенні вимог позивача.
Позивач вважає дії Державної митної служби України від 01.07.2020 року стосовно відмови ТОВ "ДОЛФІ-УКРАЇНА" щодо прийняття рішення з повернення надміру сплачених сум митних платежів протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом свої прав та інтересів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.07.2020 року провадження у справі відкрито й справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження на 18.08.2020 року.
18.08.2020 року від Державної митної служби України надійшло клопотання, у якому просить залучити співвідповідачем Дніпровську митницю Держмитслужби та відкласти підготовче засідання у справі.
18.08.2020 року суд ухвалив підготовче засідання відкласти до 08.09.2020 року.
08.09.2020 року розгляд справи перенесено на 15.09.2020 року.
15.09.2020 року розгляд справи перенесено на 22.09.2020 року.
22.09.2020 року Дніпровською митницею Держмитслужби надано відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позову та в обґрунтування своєї позиції зазначає, що станом на 22.09.2020 року позивач не звертався до Дніпровської митниці Держмитслужби із заявою про повернення з Державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів. У матеріалах справи відсутні документи, що свідчать про прийняття суб`єктом владних повноважень - Дніпровською митницею Держмитслужби, до компетенції якої відноситься порушене в позові питання, управлінського рішення, яке може бути оскаржено в судовому чи адміністративному порядку. Зазначає, що співвідповідач - Дніпровська митниця Держмитслужби - є неналежним відповідачем, тому вимога позивача «зобов`язати Держмитслужбу прийняти рішення про повернення надмірно сплачених сум митних платежів» не відповідає нормам чинного законодавства.
22.09.2020 року у підготовчому засіданні оголошено перерву до 12.10.2020 року.
12.10.2020 року у підготовчому засіданні представник позивача заявив клопотання про заміну відповідача на належного та просив залишити відповідачем Дніпровську митницю Держмитслужби, а також клопотання про долучення до матеріалів справи заяви про повернення надміру сплачених митних платежів, подану до Дніпровської митниці Держмитслужби.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 року замінено відповідача у справі №160/8382/20 з Державної митної служби України на належного - Дніпровську митницю Держмитслужби.
12.10.2020 року у підготовчому засіданні оголошено перерву до 26.12.2020 року.
Представник позивача 26.10.2020 року у підготовчому засіданні подав клопотання про уточнення позовних вимог, у якому просить:
Представник відповідача 26.10.2020 року надала відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування правової позиції зазначеає, що листом Державної митної служби України від 26.03.2020 № 08-1/16-03-01/7/3189 «Щодо митного оформлення медичних виробів та засобів індивідуального захисту» доведено до митниць лист Міністерства охорони здоров`я України від 26.03.2020 № 25-04/8381/2-20 для врахування в роботі при здійсненні митного оформлення товарів. Критерієм того, що товари, включені до переліку медичного обладнання для закладів охорони здоров`я, що надають допомогу хворим на COVID-19, поставляються саме з цією метою може бути: контракт (договір) на поставку виробів, укладений між заявником і покупцем, лист-підтвердження від Департаменту охорони здоров`я або Управління охорони здоров`я державних адміністрацій, лист підтвердження від закладу охорони здоров`я тощо. При цьому, отримувач має надати гарантійний лист про цільове використання зазначених товарів. Позивачем укладені контракти у минулих роках на поставку товару в Україну на загальних умовах, до появи коронавірусної хвороби (COVID-19). У поданих до митного оформлення товару митних деклараціях позивач не заявив про те, що товар ввезено для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби митних деклараціях). Також вказує, що позивач до Дніпровської митниці Держмитслужби не надав жодного підтвердження того, що ним укладено контракт саме з метою здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19). Отже, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
26.10.2020 року судом закрито підготовче засідання та ухвалено перейти до розгляду справи по суті.
Представник позивача у судовому засідання 26.10.2020 року позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити повністю.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, просила відмовити у їх задоволенні, посилаючись на викладене у відзиві на позов.
26.10.2020 року судом ухвалено продовжувати розгляд справи в порядку письмового провадження.
У відповідності до вимог ст. ст. 205, 243 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу у порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.
07.04.2020р. для митного оформлення медичних виробів позивачем подано до Дніпровської митниці Держмитслужби митну декларацію №UA110160/2020/003743. У зазначеній декларації, графа 31, задекларовано вироби медичного призначення для застосування в медицині, інструмент, шприци з голками з пластмасових матеріалів, стерильні, одноразового застосування, готові до застосування. Клас безпеки медичного виробу ІІа. Код товару 1 відповідно до графи 33 декларації - 90183110.
07.04.2020р. для митного оформлення медичних виробів позивачем подано до Дніпровської митниці Держмитслужби митну декларацію №UA110160/2020/003742. У зазначеній декларації, графа 31, задекларовано вироби медичного призначення для застосування в медицині, інструмент, шприци з голками з пластмасових матеріалів, стерильні, одноразового застосування, готові до застосування. Клас безпеки медичного виробу ІІа. Код товару 1 відповідно до графи 33 декларації - 90183110, код товару 2 - 90183900, код товару 3 - 90183900, код товару 5 - 90183110, код товару 6 - 90183900.
11.04.2020р. для митного оформлення медичних виробів позивачем подано до Дніпровської митниці Держмитслужби митну декларацію №UA110160/2020/003873. У зазначеній декларації, графа 31, задекларовано маски захисні одноразові з нетканого матеріалу, з вушними петлями, 3-х шарові, голубі, матеріал: 100% пропілен. ТМ 2В. Клас безпеки медичного виробу І. Код товару 1 відповідно до графи 33 декларації - 63079098.
11.04.2020р. для митного оформлення медичних виробів позивачем подано до Дніпровської митниці Держмитслужби митну декларацію №UA110160/2020/003874. У зазначеній декларації, графа 31, задекларовано маски захисні одноразові з нетканого матеріалу, з вушними петлями, 3-х шарові, голубі, матеріал: 100% пропілен. ТМ 2В. Клас безпеки медичного виробу І. Код товару 1 відповідно до графи 33 декларації - 63079098.
13.04.2020р. для митного оформлення медичних виробів позивачем подано до Дніпровської митниці Держмитслужби митну декларацію №UA110160/2020/003871. У зазначеній декларації, графа 31, задекларовано вироби медичного призначення для застосування в медицині, інструмент, катетери, зонди, бужі, канюлі, дренажні системи та подібні інструменти, стерильні, одноразового застосування. Клас безпеки медичного виробу ІІа. Код товару 1 відповідно до графи 33 декларації - 90183900, код товару 2 - 90183900, код товару 3 - 90183900, код товару 4 - 90183900, код товару 5 - 90183900.
13.04.2020р. для митного оформлення медичних виробів позивачем подано до Дніпровської митниці Держмитслужби митну декларацію №UA110160/2020/003870. У зазначеній декларації, графа 31, задекларовано вироби медичного призначення для застосування в медицині, інструмент. Голки трубчасті металеві, стерильні, одноразового застосування, готові до застосування. Клас безпеки медичного виробу ІІа. Код товару 2 відповідно до графи 33 декларації - 90183110.
Товари, зазначені у вказаних митних деклараціях, ввозились на митну територію України за ставкою ПДВ 7%, як медичні вироби, які внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення або відповідають вимогам відповідних технічних регламентів, що підтверджується документом про відповідність, та дозволені для надання на ринку та/або введення в експлуатацію і застосування в Україні, на підставі підпункту в пункту 193.1 ст. 193 Податкового кодексу України, що підтверджується проставлянням у графі 47 митних декларацій кодів ставки 7%.
30.03.2020р. прийнято Закон України №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (надалі - Закон №540-IX), яким звільняються від оподаткування податком на додану вартість та сплати ввізного мита товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України.
Перелік затверджено постановою Кабінету Міністрів України №224 від 20 березня 2020р. «Про затвердження переліку лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання, необхідних для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникнення і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), які звільняються від сплати ввізного мита та операції з ввезення яких на митну територію України звільняються від оподаткування податком на додану вартість».
24.04.2020р. позивач звернувся до Державної митної служби України з заявою вих.№155 стосовно повернення надмірно сплачених митних платежів, відповідно до якої просив повернути на поточний банківський рахунок або зарахувати для подальших розрахунків як авансові (передоплата) платежі за МД №UA110160/2020/003873 на загальну суму 867643,73 грн. та за МД №UA110160/2020/003874 на загальну суму 865272,67 грн.
Листом від 27.05.2020р. №08-15/15-01/13/5303 Державна митна служби України повідомила, що Дніпровська митниця Держмитслужби діяла в межах своїх повноважень, і відсутні підстави для повернення надмірно сплачених митних платежів.
26.06.2020р. листом №244 позивач звернувся до Державної митної служби України, в якому просив прийняти рішення про повернення надмірно сплачених митних платежів.
Листом від 01.07.2020р. №08-4/15-01/13/7253 Державна митна служби України повідомила позивача, що немає підстав вважати оплачені позивачем платежі надміру чи помилково сплаченими.
Листом від 06.10.2020р. №75-08-02-2/15/13/9604 Дніпровська митниця Держмитслужби повідомила позивача, що відсутні підстави для повернення з Державного бюджету України грошових коштів за митними деклараціями від 07.04.2020р. №UA110160/2020/003742, №UA110160/2020/003743, від 11.04.2020р. №UA110160/2020/003873, №UA110160/2020/003874, від 13.04.2020р. №UA110160/2020/003870, №UA110160/2020/003871.
Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Предметом спору у цій справі є рішення Дніпровської митниці Держмитслужби у формі листа від 06.10.2020р. №75-08-02-2/15/13/9604 про відмову в поверненні позивачу з Державного бюджету України надміру сплачених сум митних платежів.
Правовідносини, пов`язані із поверненням надміру сплачених сум митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 року).
Частинами 1, 3 статті 301 Митного кодексу України (в редакції від 17.03.2020р.) передбачено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.
Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Згідно з пунктом 6 частини 5 статті 301 Митного кодексу України (в редакції від 17.03.20р.) повернення сум відповідних митних платежів здійснюється також у разі, якщо: 6) платником податків подано митному органу документи, які підтверджують наявність у нього на день подання митному органу митної декларації для митного оформлення права на звільнення від сплати митних платежів.
Відповідно до пунктів 43.1-43.5 статті 43 Податкового кодексу України (в редакції від 17.03.20р.) помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.
Порядок повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затверджено наказом міністерства фінансів України від 18.07.2017 р. № 643 (надалі - Порядок), визначає послідовність виконання дій посадовими особами Держмитслужби та митниць Держмитслужби при поверненні, зокрема суб`єктам господарювання помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів.
Згідно з пунктами 1, 3 розділу III зазначеного Порядку, повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня їх виникнення.
Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених частиною 5 статті 301 Митного кодексу України, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.
Платник податків подає до митниці Держмитслужби заяву довільної форми в паперовому вигляді або за допомогою засобів електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі за допомогою засобів ІТС Держмитслужби з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі через систему електронної взаємодії державних інформаційних ресурсів та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу.
У заяві зазначаються: 1) сума коштів до повернення за кожним видом митних, інших платежів та пені; 2) причини виникнення такої суми коштів; 3) найменування юридичної особи та код за ЄДРПОУ, або прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); 4) напрям перерахування суми коштів: на поточний рахунок платника податку в установі банку із зазначенням реквізитів; для виплати готівкою (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою); для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава: на єдиний рахунок або на відповідний депозитний рахунок митниці Держмитслужби; на банківський рахунок (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою); для погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів незалежно від виду бюджету; 5) реквізити митної декларації (іншого документа, що її замінює) або уніфікованої митної квитанції, за якими помилково та/або надміру сплачено суми митних платежів.
До заяви додаються: документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені; виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо скасування рішення митниці Держмитслужби, яке призвело до виникнення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяви щодо повернення надміру сплачених митних платежів (за наявності).
Відповідно до пункту 8 розділу ІІІ Порядку, у разі якщо заявник не виконав вимог пунктів 1-3 цього розділу, надав недостовірні дані та/або має податковий борг (крім випадків визначення у заяві напряму перерахування коштів на погашення податкового боргу), готується та надсилається йому письмова (в паперовому вигляді або електронній формі) обґрунтована відмова, у тому числі за допомогою засобів ІТС Держмитслужби.
З матеріалів справи видно, що позивач в межах передбаченого строку тобто протягом 1095 днів з дня виникнення надміру сплачених митних платежів звернувся до Дніпровської митниці Держмитслужби з заявою вих.№241 від 23.09.2020р. стосовно повернення надміру сплачених митних платежів за митними деклараціями від 07.04.2020р. №UA110160/2020/003742, №UA110160/2020/003743, від 11.04.2020р. №UA110160/2020/003873, №UA110160/2020/003874, від 13.04.2020р. №UA110160/2020/003870, №UA110160/2020/003871 на загальну суму 2099325,29 (два мільйони дев`яносто дев`ять тисяч триста двадцять п`ять) грн. 29 коп.
Форма заяви, поданої позивачем, та додатки до неї відповідають вимогам, які передбачені розділом ІІІ Порядку, у зв`язку з чим, позивач дотримався порядку звернення до Дніпровської митниці Держмитслужби стосовно повернення надміру сплачених митних платежів, що не заперечувалось відповідачем.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України №540-IX внесено зміни до пункту 71 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2011 р., №№ 13-17, ст. 112):
"71. Тимчасово, на період, що закінчується останнім календарним днем місяця, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та/або операції з постачання на митній території України товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України.
У разі здійснення операцій, звільнених відповідно до цього пункту, положення пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу та положення статті 199 цього Кодексу не застосовуються щодо таких операцій.
Норми цього пункту застосовуються до операцій, здійснених починаючи з 17 березня 2020 року".
Відповідно до статті 2 Закону 540-ІХ внесено зміни до пункту 9-6 розділу XXI "Прикінцеві та перехідні положення" Митного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2012 р., № 44-48, ст. 552):
"9-6. Тимчасово, до 30 червня 2020 року, для здійснення заходів щодо запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19):
звільняються від сплати ввізного мита товари (в тому числі лікарські засоби, медичні вироби, медичне обладнання), необхідні для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України;
митне оформлення товарів, зазначених в абзаці другому цього пункту, здійснюється першочергово;
плата за виконання митних формальностей поза місцем розташування митних органів або поза робочим часом, установленим для них, щодо товарів, зазначених в абзаці другому цього пункту, не справляється".
Постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2020 р. № 224 (надалі - Постанова КМУ №224) затверджено перелік лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання, необхідних для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), які звільняються від сплати ввізного мита та операції з ввезення яких на митну територію України звільняються від оподаткування податком на додану вартість.
Твердження відповідача про те, що переліком звільнялось від оподаткування медичне обладнання лише для закладів охорони здоров`я, що надають допомогу хворим на COVID-19 суд не бере до уваги, оскільки право на звільнення від оподаткування визначено саме Законом 540-ІХ, а Постановою КМУ № 224 затверджувався тільки перелік товарів, які звільнялись від оподаткування. Крім того, з аналізу положень Постанови КМУ №224 неможливо зробити однозначний висновок, що звільнялось від оподаткування медичне обладнання виключно для закладів охорони здоров`я.
Відповідно до частини 4 статті 3 Митного кодексу України у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб митних органів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь митного органу, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.
Постановою КМУ №224, окрім іншого, визначені такі медичні вироби, які звільняються від сплати ввізного мита та від оподаткування податком на додану вартість:
6307 90 98 00 Медична маска;
9018 31 Шприци 1 мл, 2 мл, 2,5 мл, 5 мл, 10 мл, 20 мл, 50 мл, 60 мл, 100 мл (одноразові, стерильні);
9018 Венозний катетер периферичний.
У графі 44 митних декларацій зазначено, що позивачем під час розмитнення товарів, надані декларації відповідності Технічному регламенту щодо медичних виробів, затвердженого постановою КМУ від 2 жовтня 2013 р. № 753, що підтверджує належність товарів до медичних виробів.
Таким чином, на момент митного оформлення товарів, позивач мав право на звільнення від сплати ввізного мита та оподаткування податком на додану вартість зазначених медичних виробів.
Відповідно до частини 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статті 17, частини 5 статті 19 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.
У рішенні від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, відповідачем не доведено правомірності та обґрунтованості своїх дій, з урахуванням вимог, визначених частиною 2 статті 19 Конституції України, частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Натомість позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Також судом враховано, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

З урахуванням зазначеного, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства України, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За змістом частини 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частинами 6, 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України видно, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню у судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд, дослідивши надані представником позивача докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, а саме: договір про надання правової допомоги б/н від 02.01.2020 р., додаткову угоду №2 від 20.04.2020р., акт прийому-передачі послуг від 20.07.2020р., платіжне доручення №9689 від 11.08.2020р. на суму 36000 (тридцять шість тисяч) грн., робить висновок про те, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу пов`язані саме з розглядом справи у суді та є співмірними по відношенню до складності справи, а розмір заявлених витрат є обґрунтованим і пропорційним предмету спору.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, з огляду на задоволення позовної заяви, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору за подання позову у сумі 21020 грн. відповідно до платіжного доручення № 8759 від 20.07.2020 року підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 139, 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Долфі-Україна" (вул. Березинська, буд. 24-А, м. Дніпро, 49130, ) до Дніпровської митниці Держмитслужби (вул. Княгині Ольги, буд. 22, м. Дніпро, 49038, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Дніпровської митниці Держмитслужби від 06.10.2020р. стосовно відмови Товариству з обмеженою відповідальністю "Долфі-Україна" щодо прийняття рішення з повернення надміру сплачених сум митних платежів у зв`язку з прийняттям Закону України №540-IX від 30.03.2020р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Зобов`язати Дніпровську митницю Держмитслужби прийняти рішення про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Долфі-Україна" надміру сплачених сум митних платежів у зв`язку з прийняттям Закону України №540-IX від 30.03.2020р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» та повернути на поточний банківський рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Долфі-Україна" № НОМЕР_1 в АТ «ОТП Банк» надміру сплачені митні платежі в розмірі 2099325,29 (два мільйони дев`яносто дев`ять тисяч триста двадцять п`ять) грн. 29 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби (вул. Княгині Ольги, буд. 22, м. Дніпро, 49038, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Долфі-Україна" (вул. Березинська, буд. 24-А, м. Дніпро, 49130, ) судові витрати у сумі 57020 (п`ятдесят сім тисяч двадцять) грн., що складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 36000 (тридцять шість тисяч) грн. та витрат зі сплати судового збору у розмірі 21020 (двадцять одна тисяча двадцять) грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський