Справа № 280/6833/20
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2020-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

02 листопада 2020 року о/об 14 год. 00 хв.Справа № 280/6833/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Новіковій Д.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у місті Запоріжжі адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області (70033, Запорізька область, Вільнянський район, с.Любимівка, вул.Центральна, буд.86-А; )

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ).

про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) до Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області (надалі - відповідач), в якій позивач просить суд: 1) зобов`язати відповідача за бюджет сільради розчистити дві криниці питної води від мулу які розташовані по схемі села Грізне під №1 і №2, встановити бетоні кільця на джерело, огородити дві криниці захисними санітарними парканами криниці по периметру, забезпечити можливість доступу до питної води мешканців села Грізне Вільнянського району Запорізької області облаштувавши пішохідну доріжку до криниць; 2) зобов`язати відповідача направити комісію сільради по АДРЕСА_3 для складання акту комісії з участю позивача, чи його представників в якому зазначити наявність чи відсутність центрального водопроводу в АДРЕСА_3 ; 3) стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в 1500,00 грн. і моральну - в 200000,00 грн.

У позовній заяві зазначено наступне. Обставини - необхідно розчистити від мулу криниці питної води в селі Грізне Вільнянського району які знаходяться на території села з якої позивач і мешканці села за відсутності центрального водопроводу все життя (83 роки) беруть питну воду. Зазначення мір досудового врегулювання спору - 22.09.2020 до відповідача подано письмову заяву в порядку досудового врегулювання спору з вимогою - розчистити від мулу зазначені дві криниці питної води. Позивач надав фото знаходження місця розташування замулених двох криниць та вимагав - 1) щоб сільрада самостійно за бюджет сільради розчистила вказані криниці питної води від мулу; 2) встановила бетоні кільця на джерело; 3) облаштувала пішохідну доріжку до криниць; 4) огородила захисними санітарними парканами криниці по периметру та забезпечила можливість доступу до питної води мешканців села Грізне. Відповідач при отримані заяви відразу пояснив ОСОБА_2 , що сільрада не буде розчищати криниці питної води коштами бюджету. Розрахунок моральної шкоди - позивач людина старочеського віку і усвідомлення такої негідної поведінки відповідача її морально травмує. Із-за дій відповідача позивач втратив сон і як людина старочеського віку постійно плаче. Саме тому позивач оцінює моральну травму в 200000,00 гривень. Розрахунок матеріальних збитків від дій відповідача що стягуються - позивач потратив витрати а саме - склав позовну заяву фахівець за кошти позивача 500,00 гривень та очікувані - участь в судових засіданнях представника 1000,00 гривень. Вказані обставини будуть визнані відповідачем та доказуванню не підлягають.

Позивач підтримав позовні вимоги.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. Позивач просить суд зобов`язати відповідача за бюджет сільради розчистити дві криниці, встановити бетоні кільця на джерело, огородити захисними санітарними парканами, забезпечити можливість доступу до питної води облаштувавши пішохідну доріжку до криниць. Однак, доказів суду про наявність криниць, а тим паче питної води не надає. На обліку сільської ради вказані криниці відсутні. Під час візуального огляду працівниками сільради вказані криниці не знайдені. Відповідно до ст.70 Бюджетного кодексу України видатки та кредитування місцевих бюджетів включають бюджетні призначення, встановлені рішенням про місцевий бюджет, на конкретні цілі, пов`язані з реалізацією програм та заходів згідно із статтями 89-91 цього Кодексу. Прохання позивача в позові ґрунтується на домислах, а доводи які наводить взагалі не відносяться до справи. Сільська рада склала акт в тому, що по АДРЕСА_4 ніхто не проживає.

Відповідач проти позовної заяви заперечував.

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 (надалі - третя особа) не подано до суду письмові пояснення щодо предмету спору.

Водночас, позивачем та третьою особою подано до суду заяву (вхідний суду №51800 від 29.10.2020), в якій підтримано позовні вимоги.

Ухвалою судді від 05.10.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи на 02.11.2020.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подано до Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області «Заяву в порядку досудового врегулювання спору» від 21.09.2020, в якій зазначено наступне: «… Я ОСОБА_1 є голова колгоспного двору по АДРЕСА_3 в якому маю майно набуте у спосіб визначений законом. В заяві від 30.07.20 року ми просили комісію сільради оглянути ці дві криниці з нашою участю та надати дозвіл на їх розчистку. По теперішній час чи дозволу чи відмови немає на розчистку і справа в суді. Але, замулені криниці знаходяться на земельній ділянці сільради і села а значить саме сільрада зобов`язана розчистити від мулу зазначені дві криниці питної води. Ми надаємо фото знаходження місця розташування замулених двох криниць та вимагаємо - 1.щоб сільрада самостійно за бюджет сільради розчистила вказані криниці питної води від мулу, 2.встановила бетоні кільця на джерело, 3.облаштувала пішохідну доріжку до криниць, 4.Огородила захисними санітарними парканами криниці по периметру та забезпечила можливість доступу до питної води мешканців села Грізне. Додаток - Фото (два) розташування двох криниць питної води. 21.09.20р. (підписи) ОСОБА_1, ОСОБА_3 …».

У правому нижньому куті вказаної «Заяви в порядку досудового врегулювання спору» від 21.09.2020 міститься штамп, в якому зазначено наступне: «Виконком Любимівської сільської Ради ОДЕРЖАНО «22»09.2020р. ВХІД.№480/02-03-10…».

У листі Виконавчого комітету Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 05.10.2020 за №02-03-11/388 «Про розгляд заяви» на адресу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зазначено: «… Розглянувши Вашу заяву від 21.09.2020 щодо розчистки криниць питної води у с.Грізне, повідомляємо, що на балансі сільської ради криниці не значаться. Таким чином, благоустрій цих об`єктів бюджетом сільської ради не передбачено. …».

Судом досліджено: Схему розораної земельної ділянки в с.Грізне; Акт від 14.08.2020 обстеження на предмет проживання у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_4 ; лист, підписаний сільським головою ОСОБА_5 , від 14.08.2020 за №02-03-11/317 «Про розгляд заяв» на адресу ОСОБА_2 ; заяву від 27.10.2020 ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на адресу Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області; лист Виконавчого комітету Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 05.10.2020 за №02-03-11/387 «Про розгляд заяви» на адресу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ; заяву від 06.11.2018 ОСОБА_2 на адресу Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області; Рішення Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 13.11.2018 за №56 «Про надання дозволу на вирубування порослі по АДРЕСА_4 »; Контрольний корінець та Ордер №40 від 29.10.2018.

У п.44 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» зазначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність.

Як зазначено у ч.1 ст.70 Бюджетного кодексу України, видатки та кредитування місцевих бюджетів включають бюджетні призначення, встановлені рішенням про місцевий бюджет, на конкретні цілі, пов`язані з реалізацією програм та заходів згідно із статтями 89-91 цього Кодексу.

Згідно з ст.47 Водного кодексу України загальне водокористування здійснюється громадянами для задоволення їх потреб (купання, плавання на човнах, любительське і спортивне рибальство, водопій тварин, забір води з водних об`єктів без застосування споруд або технічних пристроїв та з криниць) безкоштовно, без закріплення водних об`єктів за окремими особами та без надання відповідних дозволів. (…).

Відповідно до ст.10 Водного кодексу України до відання сільських, селищних, міських та районних у містах рад у галузі регулювання водних відносин на їх території належить: 1) здійснення заходів щодо раціонального використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів; 2) контроль за використанням і охороною вод та відтворенням водних ресурсів; 3) встановлення правил загального користування водними об`єктами в порядку, визначеному статтею 47 цього Кодексу; (…).

Враховуючи наведені норми права, наявність чи відсутність на балансі криниць у відповідача не впливає на його компетенцію у галузі регулювання водних відносин, визначену у п.1-п.3 ч.1 ст.10 Водного кодексу України.

Як зазначено у ч.1 ст.1 Закону України «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

У ст.19 Закону України «Про звернення громадян» зазначено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи. (…).

Із змісту «Заяви в порядку досудового врегулювання спору» від 21.09.2020, листа Виконавчого комітету Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 05.10.2020 за №02-03-11/388 «Про розгляд заяви», зазначених норм права вбачається не об`єктивну, не всебічну перевірку відповідачем «Заяви в порядку досудового врегулювання спору» від 21.09.2020.

При цьому, при визнанні відповідачем «Заяви в порядку досудового врегулювання спору» від 21.09.2020 необгрунтованою, ним не роз`яснено позивачу порядок оскарження прийнятого за нею рішення.

З огляду на матеріали справи, суд вважає передчасною позовну вимогу позивача щодо зобов`язання відповідача за бюджет сільради розчистити дві криниці питної води від мулу які розташовані по схемі села Грізне під №1 і №2, встановити бетоні кільця на джерело, огородити дві криниці захисними санітарними парканами криниці по периметру, забезпечити можливість доступу до питної води мешканців села Грізне Вільнянського району Запорізької області облаштувавши пішохідну доріжку до криниць.

Відповідно до приписів ч.2 ст.9, ч.2 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), з метою захисту прав та інтересів позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути звернення позивача - «Заяву в порядку досудового врегулювання спору» від 21.09.2020 - з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні, та повідомити позивача про результати розгляду його звернення, з урахуванням приписів ст.19 Закону України «Про звернення громадян».

Позовну вимогу позивача щодо зобов`язання відповідача направити комісію сільради по вул.Набережна, буд.76 с.Грізне Вільнянського району Запорізької області для складання акту комісії з участю позивача, чи його представників в якому зазначити наявність чи відсутність центрального водопроводу в АДРЕСА_3 суд вважає не обґрунтованою, оскільки дане питання не було предметом розгляду відповідачем за зверненням позивача - «Заявою в порядку досудового врегулювання спору» від 21.09.2020.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно з ч.1 ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Як зазначено у п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч.3 ст.23 Цивільного кодексу України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як зазначено у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. (…) Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.4 ст.23 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Позивач у позові документально не довів завдання йому моральної шкоди відповідачем.

Таким чином, суд прийшов до висновку про недоведеність позивачем своїх позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди у сумі 200000 грн. 00 коп.

Позивачем не надано до суду доказів завдання йому відповідачем матеріальної шкоди у сумі 1500 грн. 00 коп.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено у ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Доводи позивача та відповідача, третьої особи частково не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Позивач є особою з інвалідністю ІІ групи і в силу п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збори. Доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу - до суду не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 139, 143, 243-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Зобов`язати Любимівську сільську раду Вільнянського району Запорізької області (70033, Запорізька область, Вільнянський район, с.Любимівка, вул.Центральна, буд.86-А; ) повторно розглянути звернення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) - «Заяву в порядку досудового врегулювання спору» від 21.09.2020 - з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні, та повідомити позивача про результати розгляду його звернення, з урахуванням приписів ст.19 Закону України «Про звернення громадян».

В іншій частині позовної заяви відмовити.

У стягненні з відповідача на користь позивача судових витрат щодо судового збору - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повний текст судового рішення складено 04.11.2020.

Суддя О.О. Прасов