Справа № 569/11483/20
Суддя: Панас О. В.
Дата ухвалення: 2020-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі судового засідання - Корнійчук А.В.

з участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача адвоката - Байди І.В.

відповідача - Назарука Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в Рівненській області мол. лейтенанта поліції Назарука Руслана Олексійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення ,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в Рівненській області мол. лейтенанта поліції Назарука Руслана Олексійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП 18 № 490041 від 08.07.2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126, ч.5 ст. 121 КУпАП, та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що постановою поліцейського взводу №1 роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Рівненській області молодшим лейтенантом поліції Назаруком Русланом Олексійовичем серії ДП18 №490041 від 08.07.2020 року його було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП, які було об`єднано в одне провадження на підставі ст. 36 КУпАП України за те, що 04.07.2020 року о 08 год. 40 хв. на автодорозі Устилуг-Рівне-Луцьк 127 км. водій автомобіля ВАЗ 21150, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий паском безпеки, а також при перевірці документів не мав при собі діючого полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.3 «в» та 2.1 «ґ» ПДР України.

Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною з наступних підстав.

Так, зазначені у постанові обставини не відповідають дійсності, оскільки при складанні оскаржуваної постанови поліцейським патрульної поліції не було всебічно, повно та об`єктивно досліджено всі матеріали справи.

Поліцейський патрульної поліції Назарук Руслан Олексійович при розгляді питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності не надав для ознайомлення матеріали справи, які б підтверджували винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а також проігнорував клопотання при розгляді справи користуватись юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, що свідчить про порушення процесуальних прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також неповноту та необ`єктивність розгляду даної справи.

Отже,він не погоджується із зазначеним рішенням інспектора, бо вважає себе невинним, постанову ДП18 №490041 від 08.07.2020 року необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків інспектора фактичним обставинам справи, порушення норм матеріально чи процесуального права.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Байда І.В. в судовому засіданні позов підтримали повністю у межах доводів позовної заяви та просили його задовольнити та скасувати постанову серії ДП18 №490041 від 08.07.2020 року. Вважають, що інспектор не мав права зупиняти ОСОБА_1 оскільки належних доказів порушення ним правил дорожнього руху не було.

Представником відповідача Управління патрульної поліції в Рівненській області ДПП Немеришиною В.О. подано до суду відзив, в якому вказала, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, поліцейський мав всі законні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, ним дотримана процедура та порядок складання адміністративних матеріалів, оскаржувана постанова винесена на підставі та в порядку передбаченому законодавством. Просить суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю. До відзиву долучено письмові докази та диск з відеозаписом, на які відповідач посилається як на докази та які були досліджені в судовому засіданні . Поліцейський взводу № 1 роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в Рівненській області мол. лейтенант поліції Назарук Р.О. в судовому засіданні вказав, на правомірність своїх дій по притягненню позивача до адміністративної відповідальності за порушення вимог Правил дорожнього руху, факт якого був ним встановлений, просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі. Пояснив, що він перебував на чергуванні та вів спостереження за дотриманням учасниками руху правил дорожнього руху. Виявив порушення, допущене ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом не будучи прищебнутим паском безпеки, та зупинив його. В подальшому встановив, що у позивача відсутній страховий поліс. Ухвалою суду від 22.07.2020р. позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху.

На усунення недоліків позову ОСОБА_1 24.07.2020р. подав до суду квитанцію про оплату судового збору.

Ухвалою суду від 29.07.2020р. у справі відкрите спрощене позовне провадження. призначений судовий розгляд на 02.11.2020р. з викликом сторін.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що 08.07.2020 року інспектором Назаруком Р.О. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 490041 відносно позивача ОСОБА_1 .

Як зазначено у вказаній постанові, 04.07.2020 року о 08 год. 40 хв. на автодорозі Устилуг-Рівне-Луцьк 127 км. водій автомобіля ВАЗ 21150, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 керував вказаним транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий паском безпеки, а також при перевірці документів не мав при собі діючого полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.3 «в» та 2.1 «г» ПДР України.

Постановою у справі про адміністративне правопорушення позивач ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП, які було об`єднано в одне провадження на підставі ст. 36 .КУпАП України і на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (далі - ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пункт 2.3. ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов`язує водія перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу, а також бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну. Відповідно до п. 2.3 «в» розділу 2 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники. ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристебутися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких заважають користуватися ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі. Перед початком руху водій зобов`язаний відрегулювати підголовники, пристебнутися ременем безпеки, а також проконтролювати пасажирів, щоб вони правильно розмістилися в салоні автомобіля, пристебнулися ременями безпеки і не заважали водієві керувати транспортним засобом.

Положеннями статті 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Підпунктом «ґ» пункту 2.1 розділу 2 ПДР встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Приписами підпункту «а» пункту 2.4 ПДР визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Враховуючи вищевикладене, за власниками транспортних засобів, закріплений обов`язок під час експлуатації такого мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Як було встановлено судом, в ході перевірки документів позивач на вимогу поліцейського не пред`явив полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та на запитання поліцейського «... поліс обов`язкового страхування дійсний», позивач відповів, що «закінчився», отже, ОСОБА_1 усвідомлював і знав, що буде керувати транспортним засобом без діючого полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (від 41 хв. 12 с. до 41 хв. 13 с. відеозапису № ), також, відповідно до даних Моторного(транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) станом на 04 липня 2020 року поліс на транспортний засіб ВАЗ 21150, номерний знак НОМЕР_1 - не знайдено . Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Суд не може ухвалювати свої рішення на основі припущень. Тому якщо особа стверджує про певну обставину, вона має довести це доказами. Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного ч.1 цієї статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких грунтуються його вимоги. Для провадження у справах про адміністративні правопорушення характерним є специфічний вид доказу, а саме безпосередні спостереження осіб, уповноважених на складання протоколу (постанови) про адміністративне правопорушення. (правова позиція Восьмого апеляційного адміністративного суду справа № 569/20235/19 (пров. №А/857/9859/20). За наведених обствин, суд вважає, що дії інспектора щодо зупинення ОСОБА_1 були правомірними у зв`язку з тим, що спостерігаючи за учасниками дорожного руху виявив порушення правил .

Таким чином, суд прийшов до висновку, що обставини скоєння позивачем адміністративного правопорушення зафіксовані постановою про накладення адміністративного стягнення та підтверджені відповідними поясненнями суб`єкта владних повноважень.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України). Згідно із статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. На переконання суду, системний аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ч.1 ст.126, ч.5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, працівники органів (підрозділів) Національної поліції діють від імені органів Національної поліції, а отже не можуть виступати відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган (підрозділ) Національної поліції. Підстави та порядок заміни неналежної сторони у адміністративному процесі встановлено приписами статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилами частини 3 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. З відповідним клопотанням позивач до суду не звертався.

Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції (частина 7 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України).

Підсумовуючи наведене, на переконання суду, позов ОСОБА_1 до поліцейського інспектора, який є неналежним відповідачем у даному спорі, не може бути задоволений судом, оскільки пред`явлений до неналежного відповідача, з заявою про заміну відповідача або залучення співвідповідача, позивач до суду не звертався.

На підставі вищевикладеного , враховуючи правові позиції, викладені у постанові ВС КАС у справі № 742/2298/17 від 17.09.2020р., та керуючись ст.ст. 9, 19, 20, 77, 241, 244, 245, 246,286, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

ОСОБА_1 відмовити у задоволенні позову до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в Рівненській області мол. лейтенанта поліції Назарука Руслана Олексійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 . Відповідач: Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: 33028, м.Рівне, вул.. Степана Бандери, 14-а. Відповідач: Поліцейський взводу № 1 роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в Рівненській області мол. лейтенанта поліції Назарук Руслан Олексійович, місцезнаходження: 33028, м.Рівне, вул. Степана Бандери, 14-а.

Повний текст рішення виготовлено 05.11.2020 року.

Суддя: О.В.Панас