Справа № 415/3214/20
Суддя: Калмикова Ю. О.
Дата ухвалення: 2020-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 415/3214/20
Провадження № 2-адр/415/6/20
02 листопада 2020 року м. Лисичанськ
Лисичанський міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді - Калмикової Ю.О.,
за участю секретаря - Кравченко О.В.,
розглянувши в судовому засіданні у залі суду м. Лисичанська адміністративну справу заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення,
В провадженні Лисичанського міського суду Луганської області перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції батальйону №1 роти №4 Управління патрульної поліції в Луганській області сержанта поліції Пішого Володимира Івановича, Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
06.10.2020 року рішенням Лисичанського міського суду Луганської області позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції батальйону №1 роти №4 Управління патрульної поліції в Луганській області сержанта поліції Пішого Володимира Івановича, Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволено частково.
23.10.2020 року від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції батальйону №1 роти №4 Управління патрульної поліції в Луганській області сержанта поліції Пішого Володимира Івановича, Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскільки судом не вирішено питання про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 2000,00 грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те що, при ухваленні вищевказаного судового рішення, судом не було вирішено питання про стягнення витрат на правничу допомогу, тому просив стягнути на його користь витрати на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн.
Відповідно до ст. 252 КАС України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частини 1 та 3 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Загальний порядок розподілу судових витрат урегульовано статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Частина 1 статті 139 КАС України встановлює, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України, яка не обмежує розмір таких витрат.
Стаття 134 КАС України визначає, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Положення частин 1 та 2 статті 134 КАС України, кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.
Згідно положень статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
На підтвердження складу та розміру витрат суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При цьому, зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії (постанова Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Так, суд вирішуючи питання про розподіл судових витрат, має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
При цьому, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто законодавець визначив, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами та при наявності зазначеного положення суд розглядає питання співмірності витрат.
Аналогічний правовий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 вересня 2019 року у справі № 9901/350/18 (Провадження № 11-1465заі18).
З п. 1.1. угоди вбачається, що сторони узгодили що клієнт оплачує надані адвокатом послуги.
Відповідно до п. 3.1 договору розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату за надану в межах цього договору правову допомогу складає 200,00 грн.
Відповідач у відзиві на позовну заяву не висловлює незгоду з сумою ставки погодинної оплати роботи адвоката, не зазначає про неспівмірність та можливе зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.
Разом з цим, матеріали справи містять акт приймання-передачі наданих послуг від 06.10.2020, з якого вбачається, що адвокатом за договором № 06/20 від 08.05.2020 надано юридичні послуги на суму 2000 грн., а саме: 1) здійснення аналізу законодавства та судової практики на суму 500,00 грн.; 2) складання позовної заяви про складання постанови про надання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 01.05.2020 серії ЕАК №2468906 на суму 1500,00 грн.
Проаналізувавши зроблений позивачем розрахунок, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, суд дійшов висновку, що витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідачів.
Також, у підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу при зверненні з апеляційною скаргою позивачем надано, зокрема: ордер серія АР № 1015039, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, квитанція №58 від 19.10.2020 про оплату послуг за договором № 06/20 від 08.05.2020 про надання правничої допомоги, акт здачі-прийняття наданих послуг від 06.10.2020 за яким адвокатом надано юридичні послуги на суму 2000 грн..
Відповідачами не було надано суду апеляційної інстанції клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також не вчинено дій по доведенню не співмірності витрат, заявлених позивачем до відшкодування.
З врахуванням вимоги процесуального кодексу підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на правничу допомогу у сумі 2000 грн.
Таким чином, при дослідженні матеріалів справи судом встановлено, що при ухваленні рішення судом не вирішено питання про судові витрати на правничу допомогу.
Враховуючи наведене, суд вважає, що заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції батальйону №1 роти №4 Управління патрульної поліції в Луганській області сержанта поліції Пішого Володимира Івановича, Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, слід задовольнити та стягнути на користь позивача судові витрати на правничу допомогу в сумі 2000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 132, 139, 252 КАС України, суд
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, задовольнити.
Ухвалити додаткове рішення у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції батальйону №1 роти №4 Управління патрульної поліції в Луганській області сержанта поліції Пішого Володимира Івановича, Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2000,00 грн.
Додаткове рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Лисичанський міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники судового розгляду:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Представник позивача: Забродній Євген Олександрович, місце знаходження за адресою: АДРЕСА_3, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЗП №002450 від 21.11.2019 року.

Відповідач: Інспектор патрульної поліції батальйону №1 роти №4 Управління патрульної поліції в Луганській області сержант поліції Піший Володимир Іванович, місце роботи за адресою: буд. 8, вул. Штейгерська, м. Лисичанськ, 93100, Луганська область, Україна, код ЄДРПОУ не відомо.

Відповідач: Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції, місце знаходження за адресою: буд. 8, вул. Штейгерська, м. Лисичанськ, 93100, Луганська область, Україна, код ЄДРПОУ не відомо.

Повний текст судового рішення складено 02.11.2020.

Суддя Ю. О. Калмикова