Справа № 320/6862/18
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2020-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6862/18 Суддя (судді) першої інстанції: Брагіна О.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М, при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Буковина» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби про визнання дій та рішень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

Приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія «Буковина» (надалі - ПрАТ «Авіакомпанія «Буковина») звернулось до суду з позовом, у якому просило:

- визнати неправомірними дії Київської митниці ДФС щодо витребування додаткових документів для підтвердження заявленої позивачем митної вартості товару за митною декларацією №UA 125100/2018/3695374;

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці ДФС №125000/2018/000154/2 від 07.10.2019 року про коригування митної вартості товару;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA125100/2018/00303;

- визнати заявлену Приватним акціонерним товариством «Авіакомпанія «Буковина» митну вартість товару у розмірі 30000 доларів США відповідно до договору №17/09/2018 від 17 вересня 2018 року;

- зобов`язати Київську митницю ДФС визнати заявлену позивачем митну вартість товару у розмірі 30 000 доларів США відповідно до договору №17/09/2018 від 17 вересня 2018 року;

- зобов`язати Київську митницю ДФС здійснити на користь позивача митне оформлення товару за митною вартістю у розмірі 30 000 доларів США.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що дії відповідача щодо вимоги надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару були безпідставними, а тому неправомірними, а рішення про коригування митної вартості товару та картка відмов у митному оформленні - протиправними і безпідставними, оскільки однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару, і чому без їх усунення заявлена митна вартість товару не може бути визначена, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості. Позивач також стверджував про порушення процедури застосування другорядного методу з огляду на не проведення консультацій. Крім того, позивач не погоджується із застосуванням методу визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Київської митниці ДФС про необхідність надання приватним акціонерним товариством «Авіакомпанія «Буковина» додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару за МД №UA 125100/2018/369537.

Визнано протиправними та скасовано рішення Київської митниці ДФС від 07.10.2019 № UA 125100/2018/000154/2 від 07.10.2019 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 125100/2018/00303.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Зокрема, відповідач стверджує, що у митного органу були обґрунтовані сумніви щодо правдивості та дійсності поданих позивачем документів, оскільки незрозуміло з яких причин в період з 16.02.2017 по 16.08.2018 вартість літака знизилась з 2 000 000 дол. США до 30 000 дол. США, тобто у 65 разів. При цьому документів, які б могли засвідчити чим викликане таке різке зниження вартості повітряного судна до митниці не надано.

Апелянт зазначає, що у наданому декларантом технічному акті від 07.02.2017 вартість турбореактивних двигунів становить 950 000 дол. США, проте згідно з документами до митної декларації, заповненої в режимі переробки та поданих позивачем інвойсів вартість двигунів в кількості 2 од. становить 60 000 дол. США. Крім того, згідно товаросупровідних документів та даних графи 31 МД імпортується літак цивільної авіації DC-9-82 (модифікації MD-82), в той час як п.п 1 Договору від 19.09.2018 №17/09/2018 і Специфікації №1 від 17.09.2019 до нього містять інформацію щодо модифікації повітряного судна DC-9-82 (модифікації MD-83).

Щодо звіту про ринкову вартість повітряного судна від 19.09.2018, згідно з яким експертом вартість повітряного судна визначена на рівні 25108 дол. США, апелянт зазначає, експертом підібрано повітряні судна іншого виробника, а дані, що відображають технічні характеристики та є визначальними для вибору аналога, наведено у вигляді непридатному до читання. В свою чергу, Національним стандартом передбачено, що основними елементами порівняння є характеристика подібного майна. Крім того, апелянт наголошує, що у звіті зазначено, що ринкова вартість, визначена у звіті, є власною думкою оцінювача та це не означає, що об`єкт оцінки не може бути реалізований за іншою вартістю. Вся інформація (вихідні дані) про об`єкт, що надана виконавцю замовником вважається правдивою. Оцінювач не проводив спеціальної перевірки наданої інформації.

Поруч з цим, апелянт зазначає, що судом першої інстанції протиправно у підготовчому засіданні повернуто представнику митниці відзив з додатками, у зв`язку з порушенням відповідачем встановленого судом порядку подання документів. В свою чергу, через не дослідження наданих митницею доводів та доказів, судом неналежно встановлено обставини справи та не надано оцінки усім аргументам, на яких ґрунтується позиція митниці.

Перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.02.2017 року між ПрАТ «Авіакомпанія «Буковина» та ліванською компанією С.A.Z. Company S.A.L. було укладено договір №BUK-CAZ/17-1 від 07.02.2017 року за умовами якого замовник - компанія С.A.Z. Company S.A.L. доручив позивачеві надати комплекс послуг з організації та проходження чеків (А1, А2, А4, С2, С8, S1) для повітряного судна МD 82, серійний номер 49510, реєстраційний номер UR-CNX та двигунів.

Згідно п.2.1 контракту, виконавець повинен був здійснити наступні заходи щодо організації та проходження чеків (А1, А2, А4, С2, С8, S1) для ВС: здійснити роботи по проходженню чеків (А1, А2, А4, С2, С8, S1) на базі аеропорту м. Борисполя; погодити із замовником вартість робіт по виконанню вищевказаних чеків, здійснити контроль за строками та якістю їх виконання. У разі необхідності здійснити пошук та доставку запасних частин, агрегатів і т.п., необхідних для виконання С-чека ВС.

07.02.2017 року до вказаного договору була додана специфікація на повітряне судно.

16.02.2017 року до Київської митниці ДФС ПАТ «Авіакомпанією «Буковина» було подано заяву про надання дозволу на поміщення повітряного судна цивільної авіації у митний режим переробки повітряного судна для виконання інспекційних, ремонтних робіт з технічного обслуговування згідно договору №BUK-CAZ/17-1 від 07.02.2017. Такий дозвіл було одержано і 17.02.2017 року за електронною митною декларацією №125120107/2017/361212, літак був поміщений у митний режим переробки. У графі МД для цілей митного оформлення ціна літака вказана у розмірі 2 000 000 дол. США.

Згодом частина обладнання з літака була знята та реекспортована, в тому числі один із двигунів (МД UA125100/2017/369530). За твердженням позивача розмір реекспортованого обладнання становив 36 140,1 дол. США.

17.09.2018 року між позивачем та компанією С.A.Z. Company S.A.L. було укладено договір купівлі-продажу повітряного судна №17/09/2018, за умовами якого (п.1.1) продавець продає, а покупець придбаває бувший у використанні літак типу МD 83, у якому допущена помилка у позначенні модифікації літака з одним двигуном як CNX, заводський серійний номер 53162 з двигуном D -217-А р/н 717483 .

За п.1.3 договору поставка (передача) товару від продавця покупцеві мала оформлюватися актом приймання-передачі. Право власності на товар, за умовами договору, переходить до покупця після підписання акта; договірна ціна договору становить 30 000 дол. США і включає в себе літак з двигуном.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що літак поставляється в непридатному для польоту стані. Всі контрольовані компоненти літака ресурсу не мають. На підставі п.4.1 договору місцезнаходженням товару є аеропорт «Бориспіль»; умовами поставки товару у контракті зазначено CIP- Бориспіль. Пунктом 4.6 договору визначено, що передача товару відбувається у місці його знаходження.

В цей же день було укладено додаткову угоду до зовнішньоекономічного контракту №BUK-CAZ/17-1 від 07.02.2017 року, якою погоджено специфікацію літака.

27.09.2018 року ПАТ «Авіакомпанія «Буковина» подала до Київської митниці ДФС митну декларацію UA 125100/2018/369537 та документи, якими була підтверджена визначена митна вартість товару на рівні 30 000 дол. США, а саме рахунок проформа (інвойс), зовнішньоекономічний договір комісії з продажу товарів через комісіонера-нерезидента; технічні акти від 10.02.2017 року, 27.04.2017 року, 20.12.2017 року, 22.01.2018 року; звіт про оцінку вартості повітряного судна DC-9-82 (MD-82).

За результатом опрацювання поданих документів була виявлена розбіжність та непідтвердження всіх числових значень складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, пред`явлений до митного оформлення.

З метою підтвердження числових складових митної вартості на підставі до частин 2, 3 статті 53, статті 57 МК України відповідачем у декларанта були витребувані документи.

Додаткові документи до митниці позивачем не подавались, у зв`язку з чим рішенням від 07.10.2018 року №UA 125000/2018/000154/2 було застосовано інший метод для визначення митної вартості імпортованого товару.

Вважаючи дії відповідача неправомірними, а рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при витребуванні додаткових документів, відповідачем не мотивовані причини неможливості перевірки виявлених розбіжностей на підставі вже наданих декларантом документів, а також не вказане обґрунтування необхідності перевірки сумнівних відомостей. Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не довів належними, достовірними, допустимими та достатніми доказами наявність підстав для відмови в митному оформленні.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду попередньої інстанції виходячи з наступного.

У статті 4 Митного кодексу України (надалі за текстом - «МК України») надано визначення термінів, що вживаються у ньому, розкрито і зміст терміну «митний контроль» - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

За приписами частини 1 статті 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною 2 статті 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За змістом статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Пунктом 2 частини 5 названої статті МК України органу доходів і зборів, з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, надано право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно частини 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно частини 4 статті 53 МК України у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно пункту 2 частини 6 статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

За приписами статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

За приписами наведених правових норм митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, наявності у них розбіжностей, ознак підробки, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви визнаються обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, у них наявні ознаки підробки або не відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В апеляційній скарзі відповідач наголошує, що у митного органу були обґрунтовані сумніви щодо правдивості та дійсності поданих позивачем документів, оскільки незрозуміло з яких причин в період з 16.02.2017 по 16.08.2018 вартість літака знизилась з 2 000 000 дол. США до 30 000 дол. США, тобто у 65 разів. При цьому документів, які б могли засвідчити чим викликане таке різке зниження вартості повітряного судна до митниці не надано.

З матеріалів справи вбачається, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару за вказаною митною декларацією за результатами розгляду поданих до митного оформлення документів та з урахуванням наявною в митниці інформації щодо вартості зазначеного повітряного судна за попередніми митними оформленнями відповідачем встановлено, що вони не містили об`єктивні, достовірні відомості для підтвердження числового значення заявленої митної вартості та містили розбіжності, у зв`язку з чим, митний орган дійшов висновку, що на підставі поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товару.

Статтею 57 МК України встановлено перелік методів визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно з частиною 2 статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Частинами 4, 5 статті 58 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Статтею 64 МК України встановлено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Системний аналіз наведених правових норм дозволяє зробити висновок, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачеві. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Разом з тим, такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Так, при витребуванні додаткових документі на підтвердження задекларованої митної вартості відповідач навів обґрунтування наявних сумнівів у правильності визначення митної вартості повітряного судна. Зокрема, відповідач зазначив, що у наданому декларантом технічному акті від 07.02.2017 вартість турбореактивних двигунів становить 950 000 дол. США, проте згідно митної декларації, заповненої в режимі переробки на митній території України вартість аналогічних двигунів в кількості 2 од. становить 60 000 дол. США. Крім того, у Звіті про оцінку вартості повітряного судна від 19.09.2018 року, згідно з яким експертом вартість повітряного судна визначена на рівні 25108 дол. США, експертом підібрано повітряні судна іншого виробника, а дані, що відображають технічні характеристики та є визначальними для вибору аналога, наведено у вигляді непридатному до читання. Також, згідно товаросупровідних документів імпортується літак цивільної авіації DC-9-82 (модифікації MD-82), в той час як у п.п 1 Договору від 19.09.2018 №17/09/2018 мова йде про повітряне судно DC-9-82 (модифікації MD-83). Відповідач також зазначив, що літак цивільної авіації DC-9-82 (модифікації MD-82) ввезений на територію України раніше для ремонтних робіт. Територію України з моменту ввезення з метою ремонту не залишав.

З метою підтвердження числових складових митної вартості, керуючись вимогами частин 2, 3 статті 53, статей 54, 57 МК України відповідачем у декларанта були витребувані наступні документи: бухгалтерські документи, якими підтверджені вартість сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, які увійшли до складу оцінюваних товарів (ремонтних робіт), аналогічних предметів, використаних у процесі ремонту оцінюваних товарів; вартість матеріалів, витрачених у процесі ремонту оцінюваних товарів, обсяг загальних витрат в країні виробництва/переробки, загальні витрати при продажу в Україну з країни вивезення (на завантаження, розвантаження, обробку, транспортування до місця ввезення на митну територію України тощо); висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини з дотриманням положень Національного стандарту №1; копію митної декларації країни відправлення або інші документи за власним бажанням, якими підтверджена заявлена митна вартість товару.

Однак, позивачем до митниці не було надано жодного з витребуваних документів.

В свою чергу, обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, передбачених статтею 53 МК України, документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

Правова позиція з цього питання викладена у постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі №140/1713/19.

Обставини справи, на переконання суду апеляційної інстанції вказують на наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості. В свою чергу позивач витребуваних контролюючим органом документів на підтвердження задекларованої митної вартості не надав.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є саме ціна товару та інші складові митної вартості товару.

Колегія суддів враховує доводи позивача про те, що у технічному акті №20171220 від 07.02.2017 року мова йде про вартість обслуговування двигуна, однак інші висновки митного органу, зокрема, про розбіжності між товаросупровідними документами та договором купівлі-продажу повітряного судна щодо модифікації повітряного судна позивачем не спростовані. Більш того, у позовній заяві позивач погоджується з тим, що такі розбіжності мали місце.

Підсумовуючи вказане, оскільки декларантом не надано належних документів та не спростовано сумнівів митного органу у правильному визначенні митної вартості товару, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивачу правомірно відмовлено у митному оформленні повітряного судна за заявленою ним митною вартістю відповідно до вимог митного законодавства.

При цьому, прийняттю рішення про коригування передувала процедура консультацій щодо обрання методу визначення митної вартості товару та обміну наявною інформацією.

Проведення консультацій передбачено статтями 55 і 57 МК України.

Згідно з частинами 5, 6 статті 55 МК України декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді. Доказів надіслання такої вимоги до митниці матеріали справи не містять.

Відповідно до частини 4 статті 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Як вбачається з повідомлення про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, останнє направлено, зокрема, на виконання вимог статті 57 МК України.

Отже, декларанту було надано право та можливість усунути розбіжності, спростувати сумніви щодо заявленого рівня митної вартості та довести і підтвердити заявлену ним за основним методом митну вартість товарів. В свою чергу, декларант відмовився надати додаткові документи. Жодних заперечень чи пояснень позивачем контролюючому органу також надано не було.

За таких обставин справи, в даних спірних правовідносинах у митниці виник обґрунтований сумнів щодо правильності заявленої позивачем митної вартості товару. За вказаними обставинами митниця мала обґрунтовані підстави для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, при цьому відповідачем було зазначено конкретні підстави та обґрунтування необхідності витребування таких. При витребуванні додаткових документів митниця діяла відповідно до норм митного законодавства.

При цьому відповідач відповідно до наведених законодавчих норм надавав позивачу можливість підтвердження заявленої митної вартості чи корегування митної вартості шляхом надання додаткових документів, однак позивач витребуваних документів щодо підтвердження заявленої митної вартості не надав.

У зв`язку з неможливістю об`єктивного визначення ціни товару за наданими позивачем документами, у митниці не було можливості застосувати митну вартість, визначену позивачем, що дало митниці підстави для визначення митної вартості товарів у спосіб, передбачений статті 57 Митного кодексу України.

Отже, встановлені у даній справі обставини свідчать, що приймаючи рішення про визначення митної вартості товарів, а також карток відмови у прийнятті митної декларації, митниця діяла в межах повноважень та на підставі вимог чинного законодавства, підстав для скасування оскаржуваного рішення митниці та картки відмови не вбачається.

За таких обставин, ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя О.М.Оксененко