Справа № 420/5426/20
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2020-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5426/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Марина П.П.,

розглянувши у поряду письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління МВС України в Одеській області, ліквідаційна комісія про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління МВС України в Одеській області, ліквідаційна комісія, в якому позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління МВС України в Одеській області ліквідаційна комісія, яка полягає у порушені вимог ч. 2 статті 15 Закону України «Про звернення громадян», що виразилось у не розгляді заяви ОСОБА_1 від 17.01.2020 року, керівництвом ліквідаційної комісії особисто;

визнати протиправними дії члена ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області Івана Петричка, які полягають у порушені вимог ч.2 статті 15 Закону України «Про звернення громадян», що виразилися у безпідставному розгляді заяви від 17.01.2020 №Л-553 ОСОБА_1 та наданні відповіді як не уповноваженою особою;

визнати протиправною бездіяльність голови ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області ліквідаційна комісія (м. Одеса, вул. Єврейська, 12 ) ОСОБА_2 , яка полягає у порушені вимог ч. 2 статті 15 Закону України «Про звернення громадян», що виразилось у не розгляді особисто ОСОБА_2 заяви ОСОБА_1 від 17.01.2020 року;

зобов`язати голову ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області, ліквідаційна комісія (м. Одеса, вул. Єврейська, 12, ), розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.01.2020 року та особисто надати відповідь.

В обґрунтування заявлених позовних вимог в позовній заяві позивач зазначив, що 17.01.2020 року позивач звернувся із заявою до ГУМВС України в Одеській області (вх.№553 заяви), у якій просив скасувати наказ Головного управління МВС України в Одеській області від 25.02.2016 року №24о/с, надати належним чином завірену його копію та вчинити певні дії. За результатами розгляду заяви просив надіслати відповідь із зазначенням заходів, що були впровадженні відповідно п.3 заяви. Також у заяві позивач зазначив, що має статус інваліда війни II групи, що підтверджується копією заяви та реквізитами які відображені у правому верхньому куті

Дана заява відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про звернення громадян» розглядається першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто, тому що я маю статус особи з інвалідністю внаслідок війни, про що я зазначав у реквізитах цієї заяви.

Проте, як зазначає позивач, в порушення ч.2 ст. 15 ЗУ «Про звернення громадян» відповідь на заяву від 06.02.2020 №9/А-88 підписана членом ліквідаційної комісії Іваном Петричкою, а не керівництвом ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області особисто, тобто підписана не уповноваженою особою.

З огляду на вказане позивач зазначає, що наразі йому не надана відповідь на дану заяву, яка була б розглянута першим керівником ГУМВС України в Одеській області або першим керівником ліквідаційної комісії, що є представником ГУМВС України в Одеській області, у зв`язку з чим звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Відповідачем 22.09.2020 року до суду поданий відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача зазначив, що до заяви №553 від 17.01.2020 року позивачем не було додано жодного документу який би підтверджував що він має якийсь спеціальний статус, через що ГУМВС України в Одеській області не мало можливості встановити що позивач дійсно має інвалідність внаслідок війни, а отже і розглядало заяву за загальним порядком.

Також, щодо суті заяви представник відповідача зазначив, що в провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходилась справа №815/5784/15, за результатом розгляду якої зобов`язано ліквідаційну комісію Головного Управління МВС України в Одеській області нарахувати та включити до грошового атестату ОСОБА_1 надбавки за звання Майстра спорту України міжнародного класу у розмірі 15% та за наукову ступінь кандидата філософських наук у розмірі 15%; стягнуто з Головного Управління МВС України в Одеській області () на користь ОСОБА_1 надбавки за звання Майстра спорту України міжнародного класу та за наукову ступінь кандидата філософських наук в сумі 23852,90 грн. Постановою Верховного суду від 28 листопада 2019 року по справі №815/5784/15 Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 4 березня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2016 року - залишено без змін. Представник відповідача зауважує, що незважаючи на те що, Верховним судом при ухвалені рішення частково була надана оцінка наказу ГУМВС України в Одеській області від 25.02.2016 року №24, в результаті жодного зобов`язання щодо скасування даного наказу на Головне управління покладено не було.

Враховуючи наведені доводи, представник відповідача просить відмовити в задоволені позовних вимог до ГУМВС України в Одеській області - в повному обсязі.

Позивачем 29.09.2020 року подана відповідь на відзив, в якій позивач заперечує проти викладених у відзиві доводів.

Ухвалою суду від 01.09.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді справи, суд встановив наступні факти та обставини.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 звернувся до Головного управління МВС України в Одеській області, ліквідаційна комісія з заявою від 17.01.2020 року про скасування наказу 24 о/с від 25.02.2016 року, яка отримана відповідачем 17.01.2020 року вх. №Л-553. (а.с. 22)

Листом від 06.02.2020 року №9/А-88 про інформування, Головне управління МВС України в Одеській області, ліквідаційна комісія повідомило позивачу, що його заява про скасування наказу Головного управління МВС України в Одеській області від 25.02.2016 № 24 о/с ліквідаційною комісією ГУМВС розглянута. А також повідомлено, що Постановою Верховного Суду України від 28.11.2019 по справі №815/5784/15 на Головне управління не покладено жодних зобов`язань щодо скасування наказу ГУ МВС від 25.02.2016 № 24 о/с, у зв`язку з чим заява позивача залишена без задоволення.

Лист підписаний членом ліквідаційної комісії Іваном Петричко. (а.с. 23).

Позивач вважає, що його заява розглянута не уповноваженою особою, а тому звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними дії ОСОБА_3 щодо розгляду заяви, бездіяльності голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області щодо не розгляду заяви та зобов`язати вчинити певні дії.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" №3551-XII від 22 жовтня 1993 року (далі - Закон №3551-XII) визначає правовий статус ветеранів війни та забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення.

Відповідно до ст.40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Закон України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року №393/96-ВР регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відповідно до абз.3 ст.3 Закону України «Про звернення громадян» зазначено, що заява (клопотання) це - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Статтею 1 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Положеннями ст.5 Закону України «Про звернення громадян» передбачені вимоги до звернення, зокрема, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто.

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Термін розгляду звернень громадян визначені ст.20 Закону України «Про звернення громадян», в якій зазначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Так, суд встановив, що ОСОБА_1 звернувся до ГУ МВС в Одеській Області з заявою, в якій зазначив, що є пенсіонером МВС України, інвалід-війни ІІ групи.

Відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 24.04.2019 року, позивач є інвалідом II групи інвалідність внаслідок війни (а. с. 20).

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Отже, відповідно до ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» така заява розглядається у першочерговому порядку першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто.

Суд вважає необґрунтованими доводи відповідача стосовно того, що позивачем до заяви не було додано доказів наявності спеціального статусу, з огляду на наступне.

По-перше, надання додаткових документів не вимагається законодавством.

По-друге, позивач відповідно до витягу з наказу ГУМВС України в Одеській області №608 від 26.08.2015 року, звільнений з органів внутрішніх справ з посади начальника сектора кримінальної розвідки в УВП управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в області.

По-третє, позивач звернувся до ГУ МВС в Одеській області, ліквідаційної комісії з вимогою про скасування наказу ГУ МВС України в Одеській області по особовому складу.

Все викладене в сукупності свідчить про те, що відповідач не міг бути необізнаний про наявність спеціального статусу позивача, оскільки останній проходив службу саме в органі до якого звернувся з відповідною заявою та з питань пов`язаних зі службою в органах внутрішніх справ.

Отже, як вже встановлено, заява ОСОБА_1 відповідно до ч.2 ст. 15 та ч. 3 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» підлягала розгляду першими керівником державного органу в першочерговому порядку особисто.

Як вбачається з листа ГУ МВС України в Одеській області від 06.02.2020 №9/А-88, він підписаний членом ліквідаційної комісії.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань в розділі «Відомості про осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи» - зазначено голова комісії з припинення ОСОБА_4 .

Тобто, в даному випадку особою, яка уповноважена як керівник органу до якого надійшла заява в порядку визначеному Законом України «Про звернення громадян» від особи з інвалідністю внаслідок війни є голова комісії з припинення.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що заява позивача розглянута не уповноваженою особою, а саме не керівником Головного управління МВС в Одеській області, ліквідаційної комісії, а тому позовні вимоги щодо визнання протиправними дій члена ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області Івана Петричка, які полягають у порушені вимог ч. 2 статті 15 Закону України «Про звернення громадян», що виразилися у безпідставному розгляді заяви від 17.01.2020 №Л-553 ОСОБА_1 та наданні відповіді як не уповноваженою особою є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та доданої позивачем до адміністративного позову роздруківки з інтернет простору, ОСОБА_2 обіймав посаду заступника начальника ГУ НП в Одеській області. При цьому, сторонами не надано жодних доказів того, що вказана особа обіймала посаду голови ліквідаційної комісії у січні 2020 року.

Таким чином, позовні вимоги до ОСОБА_2 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Разом з тим, враховуючи те, що відповідачем Головним управлінням МВС України в Одеській області, ліквідаційною комісією не забезпечено належний розгляд заяви позивача, а саме особисто першим керівником, позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності Головного управління МВС України в Одеській області ліквідаційна комісія, яка полягає у порушені вимог ч. 2 статті 15 Закону України «Про звернення громадян», що виразилось у не розгляді заяви ОСОБА_1 від 17.01.20120 року, керівництвом ліквідаційної комісії особисто - є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання голову ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області, ліквідаційна комісія, розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.01.2020 року та особисто надати відповідь, то з метою повного та всебічного розгляду справи суд вважає за необхідне задовольнити дану вимогу шляхом зобов`язання Головного управління МВС України в Одеській області, ліквідаційна комісія, забезпечити розгляд заяви ОСОБА_1 від 17.01.2020 року відповідно до вимог ч.2 статті 15 Закону України «Про звернення громадян» з урахуванням висновків суду.

Так, враховуючи вищевикладені встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дії відповідача, бездіяльності відповідачів, що виразились у неналежному розгляді звернення від 17.01.2020 року та зобов`язання вчинити певні дії належать до часткового задоволення.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Зважаючи на те, що позивач, відповідно до Закону України «Про судовий збір» відноситься до осіб, які звільнені від сплати судового збору, відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 9, 72-73, 77, 90, 242, 245, 255, 295 КАС України суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління МВС України в Одеській області, ліквідаційна комісія про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління МВС України в Одеській області ліквідаційна комісія, яка полягає у порушені вимог ч.2 статті 15 Закону України «Про звернення громадян», що виразилось у не розгляді заяви ОСОБА_1 від 17.01.20120 року, керівництвом ліквідаційної комісії особисто.

Визнати протиправними дії члена ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області Івана Петричка, які полягають у порушені вимог ч. 2 статті 15 Закону України «Про звернення громадян», що виразилися у безпідставному розгляді заяви від 17.01.2020 №Л-553 ОСОБА_1 та наданні відповіді як не уповноваженою особою.

Зобов`язати Головне управління МВС України в Одеській області, ліквідаційну комісію (м. Одеса, вул. Єврейська, 12, ), забезпечити розгляд заяви ОСОБА_1 від 17.01.2020 року відповідно до вимог ч. 2 статті 15 Закону України «Про звернення громадян» з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Головне управління МВС України в Одеській області, ліквідаційна комісія (, адреса: 65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12);

Відповідач: Член ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області, ліквідаційна комісія Іван Петричко (, адреса: 65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12);

Відповідач: Голова ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області, ліквідаційна комісія (, адреса: 65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12);

Суддя П.П. Марин

.