Справа № 140/9218/20
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2020-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 140/9218/20 пров. № А/857/12538/20

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Волошин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Луцької міської ради на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 року (рішення ухвалене у м. Луцьк судом у складі головуючого судді Лозовського О.А.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради про визнання незаконним рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2020 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Луцької міської ради про визнання незаконним рішення комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації від 19.05.2020, зобов`язання повторно провести перерахунок, що належить до виплати ОСОБА_1 за належне для отримання жиле приміщення членові сім`ї померлого ветерана війни за нормами постанови Кабінету Міністрів України №719 від 19.10.2016.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що вона є членом сім`ї померлого учасника бойових дій на території інших держав, згідно абзацу першого пункту першого статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", (категорія І) та перебуває на квартирному обліку в загальній черзі з 07.08.2004 згідно рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 27.07.2004 №275, підстава - часткові зручності та у списку осіб, які мають право на позачергове отримання житла з 05.08.2008 згідно рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 05.09.2008 №602-1. Житло/грошова компенсація за рахунок бюджетних коштів раніше не надавалась. Рішенням Комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації Луцької міської ради (далі - Комісія) від 15.11.2019 ОСОБА_2 призначено грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення в розмірі 834 943,95 грн. як члену сім`ї померлого ветерана війни. 13.01.2020 Комісією було винесено рішення, згідно якого ОСОБА_1 перераховано розмір грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення членові сім`ї померлого ветерана війни та визначено її у розмірі 885 890,93 грн. У зв`язку із внесенням 06.05.2020 змін до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 №214 (далі - Порядок №214) та зміною складових формули, за якою розраховується грошова компенсація, 19.05.2020 Комісією винесено рішення про перерахунок розміру грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення членові сім`ї померлого ветерана війни ОСОБА_1 та визначено її у розмірі 00,00 грн. Вважає таке рішення відповідача протиправним з тих підстав, що право на отримання грошової компенсації у неї виникло з моменту звернення із відповідною заявою та прийняттям Комісією відповідного рішення 15.11.2019 та проведеним перерахунком розміру грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення членові сім`ї померлого ветерана війни 13.01.2020, а тому не може бути звужено чи обмежено у зв`язку із внесенням змін до будь - яких нормативно правових актів. Просив позов задоволити.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації Луцької міської ради від 19.05.2018, згідно якого ОСОБА_1 перераховано розмір грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення членові сім`ї померлого ветерана війни та визначено її у розмірі 00,00 грн. Зобов`язано Комісію щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації Луцької міської ради повторно провести перерахунок, що належить до виплати ОСОБА_1 за належне для отримання жиле приміщення членові сім`ї померлого ветерана війни відповідно до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 №214, чинного на момент звернення з відповідною заявою, а саме 01.11.2019.

Рішення суду першої інстанції оскаржила Луцька міська рада. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є членом сім`ї померлого учасника бойових дій на території інших держав, згідно абзацу першого пункту першого статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", (категорія І), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .

Так, чоловік позивача - ОСОБА_3 був учасником бойових дій в Демократичній Республіці Афганістан, в період з 01.07.1982 по 29.11.1983 отримав захворювання, яке, згідно витягу з протоколу №524 засідання військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 04.12.2017, в подальшому послужило причиною його смерті, так пов`язане з виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

На квартирному обліку в загальній черзі ОСОБА_1 перебуває з 07.08.2004 на підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 27.07.2004 №275, підстава - часткові зручності, та у списку осіб, які мають право на позачергове отримання житла з 05.08.2008 згідно рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 05.09.2008 №602-1. Житло/грошова компенсація за рахунок бюджетних коштів позивачу раніше не надавалась.

01.11.2019 ОСОБА_1 звернулась до департаменту соціальної політики Луцької міської ради із заявою про розгляд питання призначення грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, як члену сім`ї учасника бойових дій на території іншої держави. Рішенням Комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації Луцької міської ради (далі - Комісія) від 15.11.2019 ОСОБА_2 призначено грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення в розмірі 834 943,95 грн. як члену сім`ї померлого ветерана війни.

13.01.2020 Комісією було винесено рішення, згідно якого ОСОБА_1 перераховано розмір грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення членові сім`ї померлого ветерана війни та визначено її у розмірі 885 890,93 грн.

06.05.2020 у зв`язку із внесенням змін до Порядку №214 та зміною складових формули, за якою розраховується грошова компенсація, 19.05.2020 Комісією винесено рішення про перерахунок розміру грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення членові сім`ї померлого ветерана війни ОСОБА_1 та визначено її у розмірі 00,00 грн.

Порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 №214 (далі - Порядок №214).

Даним Порядком №214 визначено умови та механізм надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для сімей учасників бойових дій на території інших держав, визначених у абзаці першому пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", для осіб з інвалідністю I-II групи з числа учасників бойових дій на території інших держав, інвалідність яких настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з перебуванням у цих державах, визначених пунктом 7 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та які потребують поліпшення житлових умов (далі - субвенція) і перебувають на обліку для поліпшення за місцем проживання відповідно до Житлового кодексу Української РСР.

Згідно пунктів 1 та 2 даного Порядку №214 Право на отримання грошової компенсації відповідно до цього Порядку мають члени сімей учасників бойових дій на території інших держав, які загинули (пропали безвісти), померли (далі - особи, які загинули (пропали безвісти), померли), визначені в абзаці першому пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - члени сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла), які перебувають на квартирному обліку, за категоріями в такій черговості (у разі відсутності одержувачів попередньої категорії):

1) категорія I - дружина (чоловік) і малолітні та неповнолітні діти особи, яка загинула (пропала безвісти), померла (в тому числі усиновлені), які проживають разом з матір`ю (батьком); дружина (чоловік), якщо в особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, немає дітей (в тому числі усиновлених);

2) категорія II - малолітні та неповнолітні діти особи, яка загинула (пропала безвісти), померла (в тому числі усиновлені), які на день її смерті проживали окремо від матері (батька), якщо особа, яка загинула (пропала безвісти), померла, на день смерті розлучена або не розлучена і дружина (чоловік) цієї особи не позбавлена (не позбавлений) батьківських прав; малолітні та неповнолітні діти особи, яка загинула (пропала безвісти), померла;

3) категорія III - батьки особи, яка загинула (пропала безвісти), померла;

4) категорія IV - повнолітні діти, які не мають (не мали) своїх сімей;

5) категорія V - повнолітні діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття;

6) категорія VI - повнолітні діти, обоє батьків яких загинули (пропали безвісти), померли;

7) категорія VII - дружина (чоловік) особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, яка (який) на момент загибелі (пропажі безвісти), смерті особи позбавлена (позбавлений) батьківських прав щодо малолітніх та/або неповнолітніх дітей особи, яка загинула (пропала безвісти), померла (у тому числі усиновлених), або не позбавлена (не позбавлений) батьківських прав, але малолітні та/або неповнолітні діти особи, яка загинула (пропала безвісти), померла (у тому числі усиновлені), проживають окремо від дружини (чоловіка).

Комісією правомірно прийнято рішення про виплату позивачу грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення.

Згідно частини 2 пункту 19 Порядку №214 виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 №214, у разі зміни опосередкованої вартості спорудження 1 кв. м загальної площі житла на день звернення заявника за грошовою компенсацією, визначеної Мінрегіоном (після розрахунку комісією розміру грошової компенсації, її розмір підлягає перерахунку комісією без звернення заявника за умови, що на день такої зміни грошову компенсацію не виплачено чи виплачено не в повному обсязі).

Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 02.12.2019 №286, яким затверджено показник опосередкованої вартості спорудження житла по Волинській області, розрахований станом на 01.10.2019 в розмірі 12 085,00 грн.

Станом на дату зміни опосередкованої вартості спорудження 1 кв. м загальної площі житла призначена ОСОБА_1 грошова компенсація не була зарахована на її рахунок у зв`язку з відсутністю фінансування. Тому ОСОБА_1 мала право на проведення перерахунку раніше нарахованої та призначеної грошової компенсації, у зв`язку зі зміною опосередкованої вартості спорудження 1 кв. м загальної площі без її звернення.

Рішенням комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації 13.01.2020 перераховано розмір грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення членові сім`ї померлого ветерана війни ОСОБА_1 та визначено її в розмірі 885 890,93 гривень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №333 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 №214 "Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей".

Постанова Кабінету Міністрів "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 №214" набрала чинності 06.05.2020.

До пункту 20 Порядку №214, в частині змін до складових формули, за якою розраховується розмір грошової компенсації. Формулу доповнено такою складовою, як Вп - жила площа, яка перебуває у власності заявника (членів його сім`ї, які включені в розрахунок грошової компенсації), яка підлягає відніманню при визначенні розміру грошової компенсації.

Відповідно до внесених змін, розмір грошової компенсації (ГК) розраховується за формулою:

ГК = ((13,65 х Nc) - Вп + 35,22 + (10 х Nn)) х Вг х Км + ПЗ, де Nc - кількість віднесених до однієї категорії членів сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, або кількість членів сім`ї особи з інвалідністю, на яких розраховується грошова компенсація;

Вп - жила площа, яка перебуває у власності заявника (членів його сім`ї, які включені в розрахунок грошової компенсації);

Nn - кількість членів сім`ї заявника, які є особами з інвалідністю або дітьми з інвалідністю і на яких розраховується грошова компенсація з урахуванням додаткових 10 кв. метрів жилої площі на кожного (у тому числі на заявника);

Вг - опосередкована вартість (гривень) 1 кв. м загальної площі житла для населеного пункту, в якому заявник перебуває на обліку як особа, що потребує поліпшення житлових умов, на день звернення за грошовою компенсацією;

Км - коефіцієнт збільшення опосередкованої вартості 1 кв. м загальної площі житла для міст, визначених в абзаці сьомому пункту 19 Порядку;

ПЗ - витрати (гривень), пов`язані з купівлею житла, оформленням права власності на житло та сплатою передбачених законом податків і зборів (обов`язкових платежів).

Відповідно до нової редакції пункту 20 Порядку №214 розмір грошової компенсації підлягає перерахунку у зв`язку із зміною складових формули, за якою розраховується грошова компенсація, якщо грошова компенсація не виплачена.

Судовою колегією апеляційного суду встановлено, що на дату набрання чинності вищезазначеної постанови Кабінету Міністрів України позивачу грошова компенсація виплачена не була, а тому, враховуючи зміни до Порядку №214, розмір грошової компенсації підлягає перерахунку з врахуванням жилої площі, яка перебуває у власності заявника (членів його сім`ї, які включені в розрахунок грошової компенсації).

Згідно пунктом 20 Порядку №214, Комісія щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації 19.05.2020 прийняла рішення про перерахування члену сім`ї померлого ветерана війни ОСОБА_1 розміру грошової компенсації та визначена її в розмірі 0,00 гривень.

Аналізуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача законних підстав для здійснення перерахування члену сім`ї померлого ветерана війни ОСОБА_1 розміру грошової компенсації та визначена її в розмірі 0,00 гривень у відповідності до внесених змін до Порядку №214.

01.11.2019 позивач звернулась до департаменту соціальної політики Луцької міської ради із заявою про розгляд питання призначення грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, як члену сім`ї учасника бойових дій на території іншої держави.

Разом з тим, Постанова Кабінету Міністрів "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 №214" набрала чинності після звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення грошової компенсації, а саме 06.05.2020.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду України №5-рп/2002, що зупинення пільг, компенсацій і гарантій для військовослужбовців та працівників правоохоронних органів без відповідної матеріальної компенсації є порушенням гарантованого державною права на їх соціальний захист та членів їхніх сімей.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист і сформулював чітку правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справах щодо права на пільги, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 щодо пільг, компенсацій і гарантій та від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказує на те, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (рішення № 5-рп/2002).

Конституційний Суд України 22.05.2008 в рішенні №10-рп/2008 зазначив, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів.

Тлумачення словосполучення "звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина", що міститься в частині третій статті 22 Конституції України, Конституційний Суд України дав у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005, згідно з яким "...конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод - є їх обмеження. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними". Конституційний Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно раніше закріплених в них прав і свобод людини і громадянина Конституційний Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

За таких обставин, виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій для військовослужбовців, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів, а правовідносини щодо їхнього забезпечення виникають не в момент звернення, а з моменту прийняття нормативно - правового акту, і не можуть бути припинені у зв`язку з внесенням до нього змін.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Луцької міської ради залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 року у справі №140/9218/20 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 04.11.2020