Справа № 300/1475/20
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2020-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

"29" жовтня 2020 р. справа № 300/1475/20

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Біньковської Н.В.,

за участю секретаря судового засідання - Федик О.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Голуба Г.С.,

розглянувши у підготовчому засіданні в приміщенні суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Тлумацької районної державної адміністрації про скасування наказу №20-к від 29.01.2020, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, грошової допомоги, моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Тлумацької районної державної адміністрації про скасування наказу №20-к від 29.01.2020, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, грошової допомоги, моральної шкоди.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.07.2020 у справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання.

На адресу суду надійшло клопотання відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду, яке обґрунтоване тим, що позивач мав всі можливості своєчасно, у визначені частиною 5 статті 122 КАС України строки, звернутись до суду за захистом своїх прав. Відповідач зазначає, що позивач звертався до медичних закладів, проте не перебував на стаціонарному лікуванні з 29.01.2020 до моменту звернення до суду, а перебував на амбулаторному лікуванні, а отже не був позбавлений можливості звернутись до суду в межах визначеного процесуальним законом строку, тому такі причини пропуску строку звернення до суду не можуть вважатись поважними. Зазначає, що позивач з часу звільнення не отримував будь-якого оперативного втручання, внаслідок якого був би в непрацездатному стані, обставин поважності причин пропуску строку позивачем не наведено, а посилання на звернення до правоохоронних органів, органів Держпраці та медичних закладів, очікування на «примирення» не можуть розцінюватись як поважними.

В підготовче засідання представник відповідача не з`явився, хоча відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, на адресу суду подав клопотання про відкладення розгляду справи, яке залишено судом без задоволення.

Позивач та його представник у підготовчому засіданні заперечили стосовно задоволення клопотання про залишення позову без розгляду. Просили відмовити у задоволенні клопотання.

Розглянувши клопотання, з`ясувавши наведені в ньому обставини, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. Таким чином, строк звернення до адміністративного суду із зазначеними позивачем позовними вимогами є місячний строк.

У відповідності до частини 4 статті 123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Судом встановлено, що позовні вимоги обґрунтовані протиправністю наказу "Про звільнення ОСОБА_1 " за №20-к від 29.01.2020, з яким позивач ознайомлений 29.01.2020. До суду позивач звернувся 30.06.2020.

Одночасно із позовною заявою позивачем було подано заяву про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.07.2020 при відкритті провадження у справі позивачу поновлено строк звернення до суду. Зазначено, що причини пропуску позивачем строку звернення до суду є поважними.

Поважність причин пропуску строку звернення позивач пояснює наявністю сукупності обставин, зокрема, значним погіршенням здоров`я, тривалим лікуванням, фізичною неможливістю у зв`язку з цим проводити пошук захисника та самостійно захищати свої права через відсутність відповідних юридичних знань, наявністю запровадженого в державі карантину, що в своїй сукупності стало передумовою неможливості своєчасного звернення позивача до суду (а.с.75-81).

Суд зазначає, що відповідно до положень статті 55 Конституції України, держава кожному гарантує право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із вимогами частини 4 статті 6 КАС України, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", Європейська Конвенція "Про захист прав людини і основоположних свобод" (далі - Конвенція) і практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є джерелом права.

Частиною 1 ст.6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Однак, згідно практики ЄСПЛ вказане право не є абсолютним і підлягає визначеним національним законом обмеженням.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції, наголошує, що застосування строків звернення до суду має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Разом з цим, у рішенні по справі "Іліан проти Туреччини" ЄСПЛ зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на всі обставини справи.

Європейський Суд з прав людини у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача стосовно визнання неповажними наведених позивачем причин поважності пропуску строку звернення до суду, оскільки, на переконання суду, останні в своїй сукупності підтверджують реальну та значну складність в реалізації позивачем свого права на звернення до суду, а також підтверджені належними та допустимими в розумінні КАС України доказами.

Суд зазначає, що доводи представника відповідача про те, що позивач звертаючись до медичних закладів, перебував на амбулаторному а не на стаціонарному лікуванні, а отже не був позбавлений можливості звернутись до суду в межах строку, а також про те, що позивач з часу звільнення не отримував будь-якого оперативного втручання, внаслідок якого був би в непрацездатному стані, не можуть бути обставинами, що спростовують хворобу і лікування позивача.

Так, позивач неодноразово звертався до медичних установ за отриманням медичної допомоги, де періодично знаходився на лікуванні, зокрема на амбулаторному лікуванні з 03.02.2020 по 10.03.2020, що підтверджується відповідною довідкою Поліклінічного відділення №1 КНП «Тлумацька центральна районна лікарня» (а.с.75 -81, т.1).

Також, позивач звертався за наданням медичної допомоги 27.01.2020, 10.03.2020 та 12.06.2020, факти про що засвідчено випискою амбулаторної картки пацієнта ОСОБА_1 за №031403 від 24.06.2020 і підтверджується інформацією КНП «Тлумацька центральна районна лікарня» за №103 від 25.06.2020 (Діагноз - Гіпертонічна хвороба, ст.2, ризик 3, гіпертензивне серце) (а.с.47,48 т.1).

Суд звертає увагу, що процесуальна поведінка позивача з часу ознайомлення із наказом про звільнення №20-к від 29.01.2020 до часу звернення до суду свідчить про наявність зацікавленості позивача в реалізації свого права на захист у найкоротші терміни.

Запровадження з 12.03.2020 з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) в державі карантину, також вказує на поважність причин пропуску строку звернення до суду.

При цьому суд зазначає, що згідно пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції до 17.07.2020, строки звернення до адміністративного суду продовжені на строк дії карантину.

З огляду на встановлені в сукупності у цій справі фактичні обставини, наявні у справі докази суд дійшов висновку, що наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду є поважними.

За таких обставин, в задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду слід відмовити.

Керуючись статтями 181, 183, 240, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення проти ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на судове рішення, прийняте за результатами розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, встановлені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.

Ухвала складена в повному обсязі 03.11.2020.