Справа № 400/2491/20
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2020-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2020 р. № 400/2491/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , АДРЕСА_3
до відповідача:Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034
третя особа:ОСОБА_4 , АДРЕСА_4
про:визнання протиправними та скасування наказів від 12.06.2020 № 9516-СГ, № 9520-СГ, № 9526-СГ;зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (далі - позивачі) звернулися до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області (далі - відповідач), в якій просять визнати неправомірними накази відповідача про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою від 12.06.2020 за № 9516-СГ, № 9520-СГ, № 9526-СГ щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 2,00 га у власність громадянам України ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства в межах території Тарасівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області за рахунок земельної ділянки, яка перебуває в оренді громадянина ОСОБА_4 згідно з договором оренди від 04.10.2007 за реєстровим № 66; зобов`язати відповідача надати дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га у власність для ведення особистого селянського господарства в межах території Тарасівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області за рахунок земельної ділянки, яка перебуває в оренді громадянина ОСОБА_4 згідно з договором оренди від 04.10.2007 № 66; зобов`язати відповідача надати дозвіл ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га у власність для ведення особистого селянського господарства в межах території Тарасівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області за рахунок земельної ділянки, що перебуває в оренді громадянина ОСОБА_4 згідно з договором оренди від 04.10.2007 № 66; зобов`язати відповідача надати ОСОБА_3 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га у власність для ведення особистого селянського господарства в межах території Тарасівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області за рахунок земельної ділянки, яка перебуває в оренді громадянина ОСОБА_4 згідно з договором оренди від 04.10.2007 № 66.

Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, позивачі зазначили ОСОБА_4 .

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на звернення до відповідача в установленому законом порядку за наданням дозволів на розробку проекту землеустрою з поданням необхідних документів, а також на невідповідність оскаржуваних наказів відповідача вимогам частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в позові, посилаючись на те, що позивачі мають намір отримати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, що не відповідає цільовому призначенню земельної ділянки, яка перебуває в оренді громадянина ОСОБА_4 з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, тому формування земельної ділянки має здійснюватися за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок, про що і зазначено у заявах позивачів. Також відповідач зазначив, що позивачам необхідно визначитися із остаточною метою звернення до відповідача.

У відповіді на відзив позивачі зазначають, що ані приписи Земельного кодексу України, ані інші нормативно-правові акти не містять заборони або вказівки щодо оформлення заяви-погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває в його користуванні) відносно виду документації із землеустрою, оскільки сама заява землекористувача не є розпорядчим або офіційно-правовим документом, а містить лише згоду (волевиявлення) землекористувача на вилучення земельної ділянки.

Третя особа пояснень до позову не подавала.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Безпосередньо, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, що містяться у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд установив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

04.10.2007 між Первомайською районною державною адміністрацією Миколаївської області та ОСОБА_4 укладений договір (а. с. 27-38) оренди земельної ділянки загальною площею 6,61 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель запасу в межах території Тарасівської сільської ради строком на 15 років.

Зазначений договір оренди зареєстровано у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Тарасівській сільській раді 10.10.2007 за реєстровим № 66.

29.04.2020 ОСОБА_4 нотаріально посвідченими заявами на ім`я компетентних установ за місцем вимоги, зареєстрованими в реєстрі за № 1426, 1427, 1428 (а. с. 24-26), повідомив, що йому відомо про клопотання позивачів про отримання у власність земельних ділянок у розмірі, що не перевищує розміру земельної частки (паю) з земель, переданих йому в оренду, та надав згоду на вилучення земельної ділянки, що не перевищує розміру земельної ділянки (паю), та виготовлення технічної документації на земельну ділянку з дотриманням процедури, визначеної чинним законодавством.

06.05.2020 позивачі звернулися до відповідача із заявами (а. с. 15-17), в яких просили надати дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебуває в користуванні на умовах оренди гр. ОСОБА_4 згідно з договором від 04.10.2007 № 66, яка розташована за адресою: Миколаївська область, Первомайський район, в межах території Тарасівської сільської ради (за межами населеного пункту).

До зазначених заяв позивачі додали копії паспортів, ідентифікаційних кодів, викопіювання з кадастрової карти (плану) (а. с. 18-23), нотаріально посвідчену згоду землекористувача на вилучення земельної ділянки (а. с. 24-26), посвідчену копію договору оренди землі від 04.10.2007 № 66 (а. с. 27-38).

12.06.2020 відповідач видав накази № 9526-СГ, № 9520-СГ, № 9516-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою» (а. с. 39-41), якими відмовив ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 у наданні дозволів на розробленні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої в межах території Тарасівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, орієнтований розмір земельної ділянки - 2,0000 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства з таких підстав: «долучена до клопотання письмова згода землекористувача суперечить самій заяві в частині визначення виду проектної документації (стаття 25 Закону України «Про землеустрій»)".

Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульовано у статті 118 Земельного кодексу України.

Згідно з частинами шостою, сьомою статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто, відповідно до частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України, підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Суд узяв до уваги, що зазначена у оскаржуваних наказах підстава для відмови у наданні дозволів на розроблення проекту землеустрою не зазначена у частині сьомій статті 118 Земельного кодексу України як підстава для відмови у наданні такого дозволу. Натомість зазначений у частині сьомій статті 118 Земельного кодексу України перелік підстав для відмови є вичерпним.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року у справі №813/481/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №527/43/17, від 25 лютого 2019 року у справі №347/964/17 та від 22 квітня 2019 року у справі №263/16221/17.

Надання відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є одним з етапів погодження і оформлення документів, які відповідно до вимог чинного законодавства є необхідними для прийняття компетентним органом рішення про набуття громадянами земель у власність.

При цьому отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розробку проекту землеустрою, що свідчить про відсутність у відповідача підстав для встановлення будь-яких обмежень у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі при дотриманні нею вимог вказаних статей Земельного кодексу України.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вказану норму Конституції України, суд зазначає, що неправомірною є відмова відповідача надати дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстав інших, ніж передбачено законом, а саме: невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 18.10.2018 у справі №822/584/18, від 24.09.2018 у справі №814/1239/16.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина п`ята статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

Матеріали справи свідчать, що користувач земельної ділянки, ОСОБА_4 , надав згоду на вилучення земельної ділянки.

Суд погоджується із аргументом позивачів про те, що чинне законодавство не містить застережень щодо оформлення заяви-погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває в його користуванні) відносно виду документації із землеустрою.

Отже, жодної невідповідності між змістом погоджень ОСОБА_4 та змістом заяв позивачів про надання їм дозволів на розроблення проекту землеустрою судом не встановлено.

Крім того, як установив суд вище, зазначена в оскаржуваних позивачами наказах відповідача підстава відмови не відповідає частині сьомій статті 118 Земельного кодексу України.

За таких обставин, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваних наказів та необхідність їх скасування.

Щодо способу поновлення прав позивачів, порушення яких визнано судом, необхідно зазначити таке.

Відповідно до частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, за відсутністю підстав, визначених частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України, є не правом, а обов`язком відповідача. На це, зокрема, вказує абзац третій частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України, передбачивши наслідки «мовчазної згоди» у разі невирішення питання за зверненням громадянина протягом передбаченого законом строку.

У відповідача під час надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відсутні дискреційні повноваження, оскільки дискреційні повноваження - це можливість обирати на свій розсуд між двома правомірними варіантами вирішення питання, тоді як відповідно до вимог частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України, у відповідача є лише один правомірний варіант вирішення питання, який залежить від наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. За наявності таких підстав єдиним можливим правомірним рішенням відповідача може бути відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, а надання такого дозволу буде неправомірним. За відсутності таких підстав єдиним можливим правомірним рішенням відповідача буде надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, а відмова у наданні дозволу буде неправомірною.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

У цьому випадку суд вважає, що всі умови позивачами були виконані для того, щоб суб`єкт владних повноважень міг прийняти рішення на їхню користь. При цьому суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 16.05.2019 у справі №821/925/18, від 23.01.2019 у справі №808/3082/17, від 31.01.2019 у справі №815/2488/17, від 06.03.2019 у справі №1640/2592/18.

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку про задоволення позову.

Судові витрати у справі становить судовий збір, який позивачі сплатили за звернення до адміністративного суду з позовними заявами, а саме: у сумі 840,80 грн. кожен як за дві взаємопов`язані вимоги немайнового характеру, всього на суму 2 522,40 грн.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із зазначеним, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь кожного з позивачів належить стягнути судовий збір у сумі 840,80 грн.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) , ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) , ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034, ідентифікаційний код за ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 12.06.2020 № 9526-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою».

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 12.06.2020 № 9520-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою».

4. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 12.06.2020 № 9516-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою».

5. Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області (пр-т Миру, 34, м. Миколаїв, 54034, ідентифікаційний код за ) надати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га у власність для ведення особистого селянського господарства в межах території Тарасівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області за рахунок земельної ділянки, яка перебуває в оренді громадянина ОСОБА_4 згідно з договором оренди від 04.10.2007 № 66.

6. Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області (пр-т Миру, 34, м. Миколаїв, 54034, ідентифікаційний код за ) надати ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га у власність для ведення особистого селянського господарства в межах території Тарасівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області за рахунок земельної ділянки, яка перебуває в оренді громадянина ОСОБА_4 згідно з договором оренди від 04.10.2007 № 66.

7. Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області (пр-т Миру, 34, м. Миколаїв, 54034, ідентифікаційний код за ) надати ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га у власність для ведення особистого селянського господарства в межах території Тарасівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області за рахунок земельної ділянки, яка перебуває в оренді громадянина ОСОБА_4 згідно з договором оренди від 04.10.2007 № 66.

8. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (пр-т Миру, 34, м. Миколаїв, 54034, ідентифікаційний код за ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

9. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (пр-т Миру, 34, м. Миколаїв, 54034, ідентифікаційний код за ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) судовий збір у сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

10. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (пр-т Миру, 34, м. Миколаїв, 54034, ідентифікаційний код за ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна