Справа № 400/1727/20
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2020-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2020 р. № 400/1727/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю секретаря судового засідання Западнюк К. А., представника позивача Федорчак О.І., представника відповідача Косовської І.В. адміністративну справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський тепловозоремонтний завод", вул. Знаменська, 16-А, м. Миколаїв, 54037
до відповідача:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001
про:визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24.04.2020 № 8,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський тепловозоремонтний завод» (надалі Товариство або позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом, що, з урахуванням заяви (т. с. 4, ар. 55-59), містив вимоги:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області (надалі Управління або відповідач) № 8 від 24.04.2020, яким позивачу було визначено грошове зобов`язання з податку на додану вартість на суму 12 767 667 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 6 383 833,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог Товариство, зокрема, вказало, що відповідач під час перевірки не врахував певні первинні документи, що призвело до хибних висновків. На думку позивача, висновки Управління щодо встановлених порушень ґрунтуються лише на висновках актів про неможливість проведення перевірок контрагентів позивача, при цьому обставини конкретних правочинів під час перевірки не встановлювались, а факти безтоварності відповідних правочинів не перевірялись в інший спосіб.

Управління вимоги адміністративного позову заперечило, зазначило у відзиві (т. с. 4, ар. 72-76), що позивач не надав документів, що підтверджують рух придбаних товарно-матеріальних цінностей; контрагенти Товариства не мали працівників, не декларували об`єктів нерухомого майна або інших основних засобів, що були необхідні для виконання зобов`язань за договорами поставки. На думку відповідача, документи, що їх надало Товариство на підтвердження показників податкових декларацій, носять суперечливий характер і не доводять реальний рух активів та економічної мети.

Товариство подало відповідь на відзив (т. с. 4, ар. 105-109).

Правом подати заперечення на відповідь на відзив Управління не скористалось.

В судовому засіданні представник Товариства вимоги адміністративного позову підтримала, представник Управління просила відмовити в їх задоволенні.

Як встановлено судом, з 20.02.2020 по 04.03.2020 посадові особи Управління провели документальну позапланову перевірку Товариства «… по взаємовідносинам з контрагентами постачальниками ТОВ «НОРМА» … за липень, серпень 2018 року, ТОВ «ЮГ ТРАНС СЕРВИС» … за вересень 2018 року, ТОВ «РЕМДЕТАЛЬ-ЮГ» … за листопад, грудень 2018 року, січень, березень 2019 року, ТОВ «УКРАВІАПОСТАЧ» … за січень 2019 року, ТОВ «ВО «МАШПРОМ» (попередня назва ТОВ «ЛСК АЛЬЯНС») … за … березень 2019 року, ТОВ «ДАЙЛЕКС» … за червень 2019 року, ТОВ «КРІЕЙТ-ЛАЙТ» … за липень 2019 року, ТОВ «МЕТКОМТЕХ» … за вересень, жовтень 2019 року та контрагентами-покупцями, яким у подальшому були реалізовані товари/послуги, придбані у вищезазначених контрагентів-постачальників, з метою перевірки дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість …», результати якої оформили атом від 12.03.2020 № 264/14-29-05-08/39471500 (надалі Акт, т. с. 1, ар. 11-233, т. с. 2, ар. 1-28).

Згідно з висновками Акта, Товариство порушило:

частини першу та другу статті 9 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (надалі Закон № 996) «… при складанні первинного документа (видаткової накладної або іншого документа, що містить недостовірні відомості про дії з передачі-приймання товару, платіжного доручення, що містить недостовірні дані щодо призначення платежу …»;

частину п`яту статті 9 Закону № 996 та відповідні положення (стандарти) бухгалтерського обліку «… при перенесенні інформації з неправомірно складеного документа до облікових регістрів …»;

пункти 198.1, 198.3 статті 198, пункт 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення позивачем податкового кредиту з ПДВ на загальну суму 12 767 667 грн.

Податковим повідомленням-рішенням від 24.04.2020 № 8 (надалі Рішення, т. с. 1, ар. 9, 10) Управління, з посиланням на висновки Акта, на підставі підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, абзаців 3, 4 пункту 123.1 статті 123, пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України, збільшило суму податкового зобов`язання Товариства з ПДВ на 12 767 667 грн. та застосувало штраф в сумі 6 383 833,50 грн.

Відповідно до тексту Акта, до зазначені висновки Управління обґрунтовані таким.

1. ТОВ «НОРМА», сума податкового кредиту за операціями з цим постачальником 30 000 грн. (15 000 грн. липень 2018 року, 15 000 грн. серпень 2018 року). На с. 41-50 Акта відповідач вказав, що «… в договорі купівлі-продажу … не зазначено умов транспортування та переходу права власності відповідно до міжнародних правил ІНКОТЕРМС-2010, умови щодо гарантування якості придбаного товару, його відповідності ГОСТам, ДСТУ тощо та його походження від виробника, не конкретизовано строки оплати товару, форма розрахунку за отриманий товар тощо. Тобто, умови договору поставки … мають неоднозначний характер, є не чіткими у виконанні даних пунктів договору, можуть тлумачитись неоднозначно, тобто, бути змінені Сторонами, враховуючи свої економічні вигоди … до перевірки не надано сертифікати відповідності інші документи, які б гарантували якість придбаного товару … та його передачу разом із товарно-супровідними документами … номенклатура товару … в … експрес-накладній не зазначена … не можливо ідентифікувати товар, його кількість, номенклатуру, який був нібито перевезений поштовою службою ТОВ «НОВА-ПОШТА» на адресу складу ТОВ «МТРЗ» відповідно до експрес накладної перевізника … до перевірки не надавалось інші документи, які б підтверджували переміщення товару від пункту навантаження до пункту розвантаження (товарно-транспортні накладні, договори, укладені з перевізниками, службами поштової доставки, акти надання послуг тощо).

Також в Акті зазначено, що «… згідно наявної в органах ДПС України інформації, ТОВ «НОРМА» не декларує наявність основних засобів … та трудових ресурсів … у підприємства відсутні об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, через які проводиться діяльність … не встановлено придбання послуг з оренди основних фондів (офісні, складські приміщення) у сторонніх організацій з метою використання у власні господарській діяльності … не встановлено придбання послуг навантажування/розвантаження товару … до перевірки не надано акти списання придбаних товарів у власному виробництві, оборотно-сальдову відомість по рахунку 281 «Товари на складі», не можливо визначити проведення господарських операцій в бухгалтерському обліку з оприбуткування нібито отриманого товару від ТОВ «НОРМА» та вибуття товару зі складу, подальшого використання у виробництві, визначити рух товару, залишків на початок та кінець періоду на складу … джерело походження товару по ланцюгу не встановлено … ТОВ «НОРМА» є фігурантом кримінального провадження … враховуючи, що надані документи не можуть свідчить про фактичне здійснення господарських операцій документи оформлені по нереальних господарських операціях …».

2. ТОВ «УКРАВІАПОСТАЧ», сума податкового кредиту за операціями з цим постачальником 23 032 грн. (січень 2019 року). На с. 50-58 Акта вказано про ненадання позивачем сертифікатів відповідності, інших документів, які б гарантували якість придбаного товару, документів на підтвердження використання Товариством придбаного товару.

Крім того, посадові особи Управління, з посиланням на податкову інформацію щодо зазначеного постачальника, вказали на нереальність господарських операцій.

3. ТОВ «РЕМДЕТАЛЬ-ЮГ», сума податкового кредиту за операціями з цим постачальником 7 870 554 грн. (2 972 870 грн. листопад 2018 року, 2 311 721 грн. грудень 2018 року, 307 697 грн. січень 2019 року, 2 278 266 грн. березень 2019 року). На с. 59-120 Акта вказано про ненадання позивачем документів на підтвердження якості придбаного товару, його походження, актів списання придбаного товару у власному виробництві, оборотно-сальдової відомості по рахунку 281 «Товари на складі».

Крім того, посадові особи Управління, з посиланням на податкову інформацію щодо зазначеного постачальника та його контрагентів-постачальників, вказали на нереальність господарських операцій.

4. ТОВ «ЮГ ТРАНС СЕРВИС», сума податкового кредиту за операціями з цим постачальником 380 530 грн. (вересень 2018 року). На с. 120-137 Акта вказано про неповноту та нечіткість умов договору, про ненадання позивачем документів на підтвердження якості придбаного товару.

Крім того, посадові особи Управління, з посиланням на податкову інформацію щодо зазначеного постачальника та його контрагентів-постачальників, вказали на нереальність господарських операцій: «… ТОВ «ЮГ ТРАНС СЕРВИС» та … контрагенти-постачальники та контрагенти-покупці … задіяні в схемі формування штучного податкового кредиту, складають та реєструють податкові накладні в ЄРПН та оформлюють первинні бухгалтерські документи без настання дії/події, яка б викликала зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі на конкретну дату до документування таких операцій і на певну дату після закінчення зазначених операцій …».

Також відповідач зазначив, що ТОВ «ЮГ ТРАНС СЕРВИС» є фігурантом кримінальних проваджень.

5. ТОВ «ВО «МАШПРОМ», сума податкового кредиту за операціями з цим постачальником 5 220 грн. (березень 2019 року). На с. 137-144 Акта вказано про неповноту та нечіткість умов договору, про те, що «… номенклатура товару … в наданій експрес-накладній не зазначена, не можливо визначити який саме товар був перевезений ТОВ «НОВА ПОШТА» та в якій кількості на адресу ТОВ «МТРЗ» … не можливо ідентифікувати товар, його кількість, номенклатуру, який був нібито пе6ревезений поштовою службою ТОВ «НОВА-ПОШТА» на адресу складу ТОВ «МТРЗ» відповідно до експрес накладної перевізника ТОВ «НОВА ПОШТА» … до перевірки не надавалось інші документи, які б підтверджували переміщення товару від пункту навантаження до пункту розвантаження (товарно-транспортні накладні, договори, укладені з перевізниками, службами поштової доставки, акти надання послуг тощо) …».

Згідно з Актом, Товариство не надало акти списання придбаного товару в класному виробництві, оборотно-сальдову відомість по рахунку 281 «Товари на складі», «… не можливо визначити проведення господарських операцій в бухгалтерському обліку з оприбуткування нібито отриманого товару від ТОВ «ВО «МАШПРОМ» та вибуття товару зі складу, подальшого використання у виробництві, визначити рух товару, залишків на початок на кінець періоду на складі …».

Крім того, посадові особи Управління, з посиланням на податкову інформацію щодо зазначеного постачальника, вказали на нереальність господарських операцій.

6. ТОВ «ДАЙЛЕКС», сума податкового кредиту за операціями з цим постачальником 895 098 грн. (червень 2019 року). На с. 144-162 Акта вказано про неповноту та нечіткість умов договору, про те, що «… фактичне місце відправлення товару (пункт навантаження) на адресу ТОВ «МТРЗ» невідоме … ТОВ «МТРЗ» не було надано відповідні документи (сертифікат відповідності, паспорт якості), які б гарантували якість придбаного товару, його походження … дані зазначені у товарно-транспортних накладних щодо фактичного місця навантаження товарів (наявність складських приміщень за даною адресою) є недостовірні … до перевірки не надано акти списання придбаних товарів у власному виробництві, оборотно-сальдову відомість по рахунку 281 «Товари на складі», не можливо визначити проведення господарських операцій в бухгалтерському обліку з оприбуткування нібито отриманого товару від ТОВ «ДАЙЛЕКС» та вибуття товару зі складу, подальшого використання у виробництві, визначити рух товару, залишків на початок та кінець періоду на складі …».

Крім того, посадові особи Управління, з посиланням на податкову інформацію щодо зазначеного постачальника та його контрагентів-постачальників, вказали на нереальність господарських операцій.

7. ТОВ «КРІЕЙТ-ЛАЙТ», сума податкового кредиту за операціями з цим постачальником 1 238 051 грн. (липень 2019 року). На с. 162-180 Акта вказано про неповноту та нечіткість умов договору, про те, що «… фактично місце відправлення (пункт навантаження), місцезнаходження складських приміщень (навантаження товару на адресу ТОВ «МТРЗ») не відоме … до перевірки не надано акти списання придбаних товарів у власному виробництві, оборотно-сальдову відомість по рахунку 281 «Товари на складі», не можливо визначити проведення господарських операцій в бухгалтерському обліку з оприбуткування нібито отриманого товару від ТОВ «КРІЕЙТ-ЛАЙТ» та вибуття товару зі складу, подальшого використання у виробництві, визначити рух товару, залишків на початок та кінець періоду на складі …».

Крім того, посадові особи Управління, з посиланням на податкову інформацію щодо зазначеного постачальника та його контрагентів-постачальників, вказали на нереальність господарських операцій.

Також відповідач зазначив, що ТОВ «КРІЕЙТ-ЛАЙТ» є фігурантом кримінальних проваджень.

8. ТОВ «МЕТКОМТЕХ», сума податкового кредиту за операціями з цим постачальником 2 325 182 грн. (1 362 956 грн. вересень 2019 року, 962 226 грн. жовтень 2019 року). На с. 180-214 Акта вказано про неповноту та нечіткість умов договору, про те, що «… ТОВ «МТРЗ» не було надано відповідні документи (сертифікат відповідності, паспорт якості), які б гарантували якість придбаного товару, його походження … не встановлено відображення послуг з придбання товару … не надано акти списання придбаних товарів у власному виробництві, оборотно-сальдову відомість по рахунку 281 «Товари на складі», не можливо визначити проведення господарських операцій в бухгалтерському обліку з оприбуткування нібито отриманого товару від ТОВ «МЕТКОМТЕХ» та вибуття товару зі складу, подальшого використання у виробництві, визначити рух товару, залишків на початок та кінець періоду на складі …».

Крім того, посадові особи Управління, з посиланням на податкову інформацію щодо зазначеного постачальника та його контрагентів-постачальників, вказали на нереальність господарських операцій.

Також відповідач зазначив, що ТОВ «МЕТКОМТЕХ» є фігурантом кримінальних проваджень.

В якості підсумків викладеної інформації посадові особи Управління в Акті вказали: «… первинні документи, які стали підставою для формування ТОВ «МТРЗ» податкового кредиту … документально оформлені ТОВ «НОРМА», ТОВ ЮГ ТРАНС СЕРВИС», ТОВ «РЕМДЕТАЛЬ-ЮГ», ТОВ «УКРАВІАПОСТАЧ», ТОВ «ВО «МАШПРОМ», ТОВ «ДАЙЛЕКС», ТОВ «КРІЕЙТ-ЛАЙТ», ТОВ «МЕТКОМТЕХ», які не мали можливості фактично здійснювати господарські операції, у зв`язку з відсутністю майна та інших матеріальних/трудових ресурсів, економічно необхідних для здійснення операцій, не можуть вважатися належно оформленими документами, які посвідчують факт придбання товарів (робіт, послуг), а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставними; не встановлено законне (легальне) джерело походження товарів … що свідчить про порушення податкового законодавства та залучення суб`єкта до схеми формування штучного податкового кредиту для покупців … вбачається проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують своє податкові зобов`язання, зокрема, у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування витрат та податкового кредиту, не мають реального товарного характеру. Враховуючи вищенаведене, вбачається документальне оформлення ТОВ «МТРЗ» безтоварних (нереальних) операцій по ланцюгу постачання з метою введення в обіг (легалізації) товарів невідомого походження. Надані до перевірки документи є дефектними по ланцюгу постачання та не являються первинними документами, які підтверджують фактичне здійснення господарської операції та рух активів …».

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Згідно з підпунктом «а» пункту 198.1, пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг; податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку із, зокрема, придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Як вказано у пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних /ЄРПН) платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою правовою підставою для нарахуванням сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Оскільки Актом підтверджена реєстрація в ЄРПН постачальниками позивача податкових накладних, суд визнав, що у Товариства були законні підстави для відображення відповідних сум ПДВ у податковій звітності.

Інформації про те, що позивач не дотримався вимог пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України щодо дати віднесення сум податку до податкового кредиту, Акт не містить.

Відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити, зокрема, суму грошових зобов`язань платника податків, передбачених цим Кодексом, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платника податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків в зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Отже, достатньою підставою для прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення, в даному випадку, є доведеність належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факту відсутності первинних документів, (невідповідності змісту первинних документів даним бухгалтерського обліку та/або фінансової звітності).

Таких доказів Управління суду не подало; інформації про те, що зміст первинних документів не відповідає даним бухгалтерського або податкового обліку, Акт не містить. Більш того, Актом (зокрема, с. 217, 218) підтверджено, що господарські операції відображені у бухгалтерських регістрах.

Відповідач не встановив розбіжностей у змісті видаткових накладних та податкових накладних, розрахункових документів тощо.

Доводи Управління про відсутність «відповідних підтверджуючих первинних документів» ґрунтуються на твердженнях про те, що «… ТОВ «МТРЗ» здійснено безпідставне документальне оформлення господарської операції, реальність здійснення якої перевіркою не встановлено та складено первинні документи всупереч норм частини першої ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пп. 2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, оскільки відсутній факт формування згідно з абзацом другим ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідного активу, як ресурсу контрольованого у результаті минулих подій внаслідок реального придбання у інших суб`єктів господарювання або власного виробництва. Тобто, відсутня господарська операція як певні дія або подія у визначення абзаці п`ятого ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в основі якої має бути дійсний рух певного активу …».

З цього приводу суд зазначив таке.

Частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 27.03.2018 у справі № 816/809/17 (адміністративне провадження №К/9901/1349/17) Верховний Суд, зокрема, вказав: «… колегія суддів не бере до уваги посилання відповідача на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, також податкову інформацію надану іншими контролюючими органами, оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом у розумінні процесуального Закону …».

Податковим кодексом України не визначено поняття «нереальна господарська операція». Відповідно до пункту 73.5. статті 73 Податкового кодексу України, з метою отримання податкової інформації, необхідної у зв`язку з проведенням перевірок, контролюючі органи мають право здійснювати зустрічні звірки даних суб`єктів господарювання щодо такого платника податків. Під час зустрічної звірки здійснюється співставлення даних, отриманих від платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин, з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операції та розрахунків, що здійснювались між ними, для з`ясування їх відображення в обліку платника податків.

Виходячи з цього, належними та допустимими доказами для висновку Управління про нездійснення Товариством господарських операцій, мали би бути відповідні довідки за результатами зустрічних звірок постачальників позивача.

Проте, інформації про проведення таких звірок Акт не містить.

Податкова інформація про контрагентів постачальників позивача не є носієм доказової інформації щодо порушення вимог податкового законодавства, оскільки таким носієм, згідно з пунктом 2 розділу І затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 № 727 «Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків юридичними особами та їх відокремленими підрозділами», є акт документальної перевірки.

Суд зазначив, що визнання нереальності (недійсності) господарської операції, відповідно до статті 191 Податкового кодексу України, не є функцією контролюючого органу. Якщо у відповідача були підстави для подібного висновку, він мав скористатись наданим йому підпунктом 20.1.30 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України правом звернення до суду з позовом про визнання оспорюваних правочинів недійсними та застосування визначених законодавством заходів, пов`язаних із визнанням правочинів недійсними, а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними договорами.

Доводи Управління про нечіткість (неповноту, суперечливість тощо) умов договорів, що були укладені Товариством і його постачальниками, не впливають на оцінку правомірності декларування позивачем відповідних сум податкового кредиту.

Сертифікати якості та подібні ним документи не є первинними документами або іншими документами, пов`язаними з обчисленням і сплатою податків і зборів (пункт 44.1 статті 44 Податкового кодексу України), тому їх наявність або відсутність не має значення для визначення податкових зобов`язань.

Доводи відповідача про відсутність в експрес-накладних перевізника ТОВ «НОВА ПОШТА» інформації про номенклатуру товару суд відхилив як недоречні, оскільки вартість послуг з транспортування не вплинула на суму податкового кредиту, що її задекларувало Товариство.

Той факт, що постачальники позивача (та/або постачальники постачальників позивача) є «фігурантами кримінальних проваджень», не є доказом порушення позивачем вимог Податкового кодексу України і не може бути визнаний в якості підстави для невідображення у бухгалтерському обліку позивача результатів відповідних господарських операцій.

Як вказано вище, пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України чітко встановлено, що достатньою правовою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту покупця, є зареєстрована в ЄРПН постачальником податкова накладна, і відповідне декларування не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

З урахуванням наведеного, суд визнав, що твердження Управління про завищення Товариством показників податкових декларацій з ПДВ у тих періодах, які вказані в Акті, та на ті суми, що відповідають сумам ПДВ у зареєстрованих в ЄРПН податкових накладних, є безпідставними.

За таких обставин, висновок про заниження позивачем суми податкового зобов`язання з ПДВ, що ґрунтується на вищезазначених твердженнях, є хибним, а Рішення таким, що не відповідає нормам Податкового кодексу України.

Щодо доводів Управління про недоведеність позивачем факту використання придбаного товару суд вказав таке.

По-перше, в абзаці першому на с. 218 Акта вказано, що товари, зазначені у первинних документах, складених постачальниками Товариства, були позивачем «… фактично безоплатно одержано з невідомого джерела та використано у власній господарській діяльності …».

По-друге, останнім абзацом пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи почали товари використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом завітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.5 статті 198 Податкового кодексу України визначений порядок декларування покупцем податкових зобов`язань, якщо придбані товари (ПДВ у складі вартості яких під час придбання був включений до податкового кредиту) призначаються для їх використання або починають використовуватися в: операціях, що не є об`єктом оподаткування, в операціях, звільнених від оподаткування, в операціях, що здійснюються платником податку в межах його балансу, в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Інформації про порушення цієї норми (пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України) Акт не містить.

З огляду на викладене, суд встановив, що позовні вимоги Товариства мають бути задоволені.

Судові витрати (сума сплаченого Товариством судового збору), відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський тепловозоремонтний завод" (вул. Знаменська, 16-А, м. Миколаїв, 54037, ідентифікаційний код за ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул.Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код за ) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати прийняте 24.04.2020 Головним управлінням ДПС у Миколаївській області податкове повідомлення - рішення № 8.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікцаійний код за ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський тепловозоремонтний завод" (вул. Знаменська, 16-А, м. Миколаїв, 54037, ідентифікаційний код за ) судовий збір у сумі 21 020 грн. (двадцять одна тисяча двадцять гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Дата складення повного судового рішення - 05 листопада 2020 року.

Суддя В.В. Птичкіна