Справа № 380/899/20
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : Сасевич О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 рокуЛьвівсправа № 380/899/20 пров. № А/857/8323/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Матковської З.М., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Галаз Ю.А.

представника апелянта: Козоріз О.О.

представника позивача: Цукорник С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 травня 2020 року у справі № 380/899/20 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкової вимоги, рішення і зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ :

29.01.2020р. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі ФОП ОСОБА_1 ) звернувся в суд з позовом (з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог) до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкової вимоги від 28.05.2019р. № 89333-50 та рішення про виключення з реєстру платника єдиного податку № 16969/10/13-01-52-05 від 17.12.2019р.

Крім того, позивач просив суд, зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Львівській області відкоригувати в інформаційній системі органів ДФС дані інтегрованої картки платника шляхом виключення податкового боргу ФОП ОСОБА_1 у сумі 4810,00 грн., нарахованого 19.02.2015р. (код операції 951), а також штрафних санкцій, що нараховані на суму такого податкового боргу та відкоригувати в інформаційній системі органів ДФС дані інтегрованої картки платника шляхом виключення податкового боргу у сумі 5089,46 грн., нарахованого 20.05.2019р. (код операції 951), а також штрафних санкцій, що нараховані на суму такого податкового боргу.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.05.2020р. позов задоволено.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Головне управління Державної податкової служби у Львівській області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.05.2020р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

В судовому засіданні представника апелянта Козоріз О.О. підтримав апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених.

Представник позивача Цукорник С.Г. в судовому засіданні просила суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

Як видно із матеріалів справи, позивач ФОП ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується свідоцтвом платника єдиного податку серії НОМЕР_1 , з 01.04.2014р. зареєстрований як платник єдиного податку 3 групи зі ставкою 5%.

Так, позивач ФОП ОСОБА_1 подав декларації від 28.01.2015р. на суму єдиного податку 4810,00 грн., 23.07.2015р. на суму єдиного податку 6656,01 грн., 03.11.2015р. на суму єдиного податку 4077,80 грн., 15.01.2016р. на суму єдиного податку 7400,63 грн., 26.04.2016р. на суму єдиного податку 282,04 грн., 12.07.2016р. на суму єдиного податку 4287,10 грн., 24.10.2016р. на суму єдиного податку 4635,00 грн., 17.01.2017р. на суму єдиного податку 8443,50 грн., 24.04.2017р. на суму єдиного податку 7699,63 грн., 05.07.2017р. на суму єдиного податку 1819,00 грн., 18.10.2017р. на суму єдиного податку 1601,13 грн., 12.01.2018р. на суму єдиного податку 9270,74 грн., 20.04.2018р. на суму єдиного податку 4803,78 грн., 19.07.2018р. на суму єдиного податку 739,25 грн., 16.10.2018р. на суму єдиного податку 10113,70 грн., 23.01.2019р. на суму єдиного податку 7003,94 грн., 12.04.2019р. на суму єдиного податку 4153,65 грн., 09.07.2019р. на суму єдиного податку 0 грн., 15.10.2019р. на суму єдиного податку 213,16 грн., копії яких наявні у справі.

Крім того, позивач 05.05.2015р. задекларував суму єдиного податку 0 грн., 30.01.2020р. суму єдиного податку 5904,18 грн., що узгоджується з даними інтегрованої картки платника.

На задекларовані суми, ФОП ОСОБА_1 здійснив сплату єдиного податку до бюджету, а саме, сплатив 4810,00 грн. (платіжне доручення від 26.01.2015р. №15), 6656,01 грн. (платіжне доручення від 28.07.2015р. №41), 4077,80 грн. (платіжне доручення від 04.11.2015р. №67), 7400,63 грн. (платіжне доручення від 21.01.2016р. №81), 282,04 грн. (платіжне доручення від 25.04.2016р. №93), 4287,10 грн. (платіжне доручення від 11.07.2016р. №98), 4635,00 грн. (платіжне доручення від 18.10.2016р. №106), 8443,50 грн. (платіжне доручення від 18.01.2017р. №115), 7699,63 грн. (платіжне доручення від 24.04.2017р. №120), 1819,00 грн. (платіжне доручення від 05.07.2017р. №132), 1601,13 грн. (платіжне доручення від 27.10.2017р. №165), 9270,74 грн. (платіжне доручення від 09.01.2018р. №174), 4803,78 грн. (платіжне доручення від 20.04.2018р. №182), 740,00 грн. (платіжне доручення від 13.07.2018р. №185), 10114,00 грн. (платіжне доручення від 12.10.2018р. №191), 7004,00 грн. (платіжне доручення від 15.01.2019р. №197), 4154,00 грн. (платіжне доручення від 10.04.2019р. №206), 213,16 грн. (платіжне доручення від 15.10.2019р. №218).

Крім того, позивач сплатив єдиний податок в сумі 4810,00 грн. (платіжне доручення від 26.01.2015р. №15). Проте, вказана сплата здійснена на помилковий (недіючий) бюджетний рахунок.

27.01.2015 р. ФОП ОСОБА_1 подав по податкового органу заяву про перерахування сплачених коштів єдиного податку на діючий інший рахунок єдиного податку.

03.02.2015р. податковий орган направив Управлінню державного казначейства Сихівського району м. Львова висновок № 130-20 від 31.01.2015р. для перерахування коштів на діючий правильний рахунок єдиного податку в сумі 4810,00 грн. Проте, кошти не перераховані.

Обставини щодо відсутності у позивача податкового боргу в розмірі 4810,00 грн. за 2015 р. при помилковій сплаті (не на діючий рахунок) суми єдиного податку встановлені постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12.12.2017 року у справі №813/3330/17 яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.04.2018р. у справі № 876/149/18.

ч.4 ст.78 КАС України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зокрема, згідно даними інтегрованої картки платника у суб`єкта ФОП ОСОБА_1 обліковується податковий борг (у різних значеннях за різні періоди), а саме: 19.02.2015р. року у інтегрованій картці платника нараховано всього заборгованості 4810,00 грн. (код операції 951), 19.08.2015р. обчислено 5559,57 грн. (код операції 951), 19.02.2016р. обчислено 5628,10 грн. (код операції 951), 19.08.2016р. обчислено 5766,97 грн. (код операції 951), 19.02.2017р. обчислено 5902,05 грн. (код операції 951), 19.11.2017р. обчислено 5940,48 грн. (код операції 951), 19.02.2018р. обчислено 6106,69 грн. (код операції 951), 19.08.2018р. обчислено 6124,56 грн. (код операції 951), 19.11.2018р. обчислено 6292,30 грн. (код операції 951), 19.02.2017р. обчислено 5902,05 грн. (код операції 951), 20.05.2019р. обчислено 5089,46 грн. (код операції 951), 21.11.2019р. обчислено 5113,30 грн. (код операції 951).

З огляду на вказане, контролюючий орган склав податкову вимогу від 28.05.2019р. №89333-50 щодо погашення позивачем податкового боргу в сумі 5089,46 грн. (основний платіж 4153,65 грн., штрафні (фінансові) санкції 933,34 грн., пеня 2,47 грн.) станом на 27.05.2019р.

Рішенням податкового органу від 17.12.2019р. №16969/10/13-01-52-05 ФОП ОСОБА_1 із 31.12.2019р. виключено з реєстру платника єдиного податку.

В п.36.1 ст.36 Податкового кодексу України видно, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені Податковим кодексом України, законами з питань митної справи.

п.38.1 ст.38 Податкового кодексу України передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно ст.46 Податкового кодексу України, підставою для нарахування та сплати грошового зобов`язання є податкова декларація платника податків.

Як визначено п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені Податковим кодексом України. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Із змісту абз. 1 п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України видно, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого Податковим кодексом України для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених Податковим кодексом України.

п. 295.3 ст.295 Податкового кодексу України визначає, що платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Відповідно до ч.4 ст.45 Бюджетного кодексу України, податки і збори (обов`язкові платежі) та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном).

Пунктом 23-1 ст.2 Бюджетного кодексу України визначено, що єдиний казначейський рахунок це рахунок, відкритий центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів (далі Казначейство України), у Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України, на якому консолідуються кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування та кошти інших клієнтів, які відповідно до законодавства знаходяться на казначейському обслуговуванні.

ч.5 ст.45 Бюджетного кодексу України визначено, що податки і збори (обов`язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування коштів на єдиний казначейський рахунок державного бюджету України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що контролюючий орган при винесенні податкової вимоги від 28.05.2019р. № 89333-50 діяв не у спосіб що визначені законами та Конституцією України, оскільки врахував зобов`язання у сумі 4810,00 грн як податковий борг, а тому оскаржена податкова вимога є протиправною яку слід скасувати. Сплата коштів до відповідного бюджету (місцевого бюджету) за податковими зобов`язаннями здійснена своєчасно, оскільки кошти (єдиний податок з фізичних осіб), хоча і не були перераховані на рахунок в органи казначейства відкритий для сплати єдиного податку до бюджету, проте помилкове зазначення іншого рахунку не призвело до ненадходження коштів на єдиний казначейський рахунок та, як наслідок, до відповідного місцевого бюджету. Тому, сплата коштів на помилковий казначейський рахунок не може вважатися підставою для висновку про несплату позивачем податкового зобов`язання та застосування до нього відповідних санкцій.

Висновки апеляційного суду узгоджуються з позицією яка викладена а постанові Верховного Суду від 15.05.2018р. у справі №813/676/17.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначений ст.299 Податкового кодексу України, відповідно до п.299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

п.3 п.299.10. ст.299 Податкового кодексу України передбачено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, зокрема, визначених пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 цього Кодексу.

В п.299.11 ст.299 Податкового кодексу України визначено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої-третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої-третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

Зміст наведеної правової норми дає підстави для висновку, що контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку у разі встановлення під час проведення перевірки факту наявності у такого платника податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що повинно бути зафіксовано у відповідному акті перевірки. При цьому реєстрація платника єдиного податку анулюється з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

Проте, жодної перевірки ФОП ОСОБА_1 податковий орган не проводив та не складав відповідний акт.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що контролюючий орган не дотримав передбаченої законом процедури анулювання свідоцтва платника єдиного податку, а тому рішення контролюючого органу про анулювання реєстрації не відповідає вимогам п.п.298.2.3 п.298.2 ст.298, п.299.11 ст.299 Податкового кодексу України.

Разом з тим, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про задоволення позову в частині зобов`язання Головного управління Державної податкової служби у Львівській області відкоригувати в інформаційній системі органів ДФС дані інтегрованої картки платника шляхом виключення податкового боргу ФОП ОСОБА_1 у сумі 4810,00 грн., нарахованого 19.02.2015р. (код операції 951), а також штрафних санкцій, що нараховані на суму такого податкового боргу та відкоригувати в інформаційній системі органів ДФС дані інтегрованої картки платника шляхом виключення податкового боргу у сумі 5089,46 грн., нарахованого 20.05.2019р. (код операції 951), а також штрафних санкцій, що нараховані на суму такого податкового боргу виходячи із наступного.

Механізм ведення територіальними органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків та інших платежів, визначений у Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016р. №422 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20.05.2016р. за №751/28881 (далі - Порядок).

В п.2 розділу 1 Порядку визначено, що інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Приписами п.3 розділу 1 Порядку передбачено, що оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС.

Із змісту п. 1 розділу 2 Порядку видно, що з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

п.1 розділу 3 Порядку передбачено, що для забезпечення контролю за повнотою та своєчасністю розрахунків платників органи ДФС проводять оперативний облік надходжень за податками, зборами на підставі документів, визначених порядком взаємодії органів ДФС та органів Казначейства у процесі виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями, а саме: відомостей про зарахування та повернення коштів з аналітичних рахунків за надходженнями у вигляді технологічного файла @B; виписок з рахунків у вигляді електронного реєстру розрахункових документів; звітів про виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями.

Згідно з п.1 розділу 5 Порядку з метою контролю за повнотою та достовірністю відображення в ІКП показників щодо надходжень сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджету та єдиного внеску підрозділ, який здійснює облік платежів та інших надходжень, щоденно формує реєстр надходжень і повернень за банківський день та наростаючим підсумком з початку року у розрізі платежів.

Таким чином, з метою обліку нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету контролюючі органи відкривають платнику податків інтегровані картки, за якими відображається стан розрахунків платника з бюджетом. Відомості про сплату податкових зобов`язань платниками податків обліковуються у таких картках за даними електронних реєстрів розрахункових документів, а умовою, з якою законодавство пов`язує відображення в інтегрованій картці платника факту надходження грошових коштів в рахунок сплати податкового зобов`язання є отримання від Державної казначейської служби України підтвердження про зарахування грошових коштів на відповідний рахунок.

За приписами п. 61.1 ст. 61 Податкового кодексу України визначено, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (п.п. 62.1.2 п. 62.1 ст. 62 Податкового кодексу України).

В п.71.1 ст. 71 Податкового кодексу України видно що інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Збір податкової інформації та отримання податкової інформації контролюючим органом врегульовано ст.ст.72, 73 Податкового кодексу України.

Відповідно до ст.74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику. Інформаційні системи і засоби їх забезпечення, розроблені, виготовлені або придбані центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, є державною власністю. Система захисту податкової інформації, що зберігається в базах даних Інформаційних систем, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику. Внесення інформації до баз даних Інформаційних систем та її опрацювання здійснюються контролюючими органами. Перелік Інформаційних систем визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики.

Отже, коригування в інформаційній системі органів ДФС даних інтегрованої картки платника податків є лише службовою діяльністю працівників податкового органу на виконання своїх професійних обов`язків в порядку передбаченому Податкового кодексу України. Способом здійснення таких дій є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів. Інформація, зібрана відповідно до норм Податкового кодексу України, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.

Колегія суддів дійшла висновків, що дії контролюючого органу щодо коригування в інформаційній системі органів ДФС даних інтегрованої картки платника податків є лише службовою діяльністю працівників податкового органу на виконання своїх професійних обов`язків в порядку передбаченому Податковим кодексом України. Способом здійснення таких дій є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів. Інформація, зібрана відповідно до норм Податкового кодексу України, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.

Дії контролюючого органу щодо внесення до Інтегрованої системи інформації за якою відображається стан розрахунків платника з бюджетом відноситься до внутрішньої діяльності податкового органу, оскільки розміщена в цій системі інформація є службовою та використовується податковими органами для обробки зібраної інформації в автоматичному режимі (використовуються для виконання покладених на контролюючі органи, функцій та завдань) з метою здійснення відповідних прав та обов`язків.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову в частині зобов`язання відповідача відкоригувати в інформаційній системі органів ДФС даних інтегрованої картки платника податків, оскільки це є втручається у внутрішню діяльність податкового органу, що не відповідає завданню та основним засадам адміністративного судочинства відповідно до вимог до ст. 2 КАС України

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права також була висловлена Верховного Судом у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 826/1902/15, від 18 вересня 2018 року у справі № 818/398/15 від 20.11.2019р. у справі № 480/4006/18

Інші доводи які викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновки колегії суддів.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову якою позов задовольнити частково. В решті вимог відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст.229, 243, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Львівській області задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 травня 2020 року у справі № 380/899/20 - скасувати та прийняти нову постаново якою позов задовольнити частково.

Визнання протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Львівській області від 28.05.2019р. № 89333-50 про сплату податкового боргу в сумі - 5089,46 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 17.12.2019р. № 16969/10/13-01-52-05 про виключення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з 31.12.2019р. з реєстру платника єдиного податку

В решті вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя З.М. Матковська

Суддя Р.М. Шавель

Постанова в повному обсязі складена 02.11.2020р.