Справа № 480/1956/20
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2020-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 листопада 2020 року Справа № 480/1956/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Гелети С.М., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб у приміщенні суду в м. Суми заяву представника позивача по адміністративній справі №480/1956/20 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до управління Держпраці у Сумській області про визнання протиправними, скасування припису та постанови,
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 08.10.2020 задоволено позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до управління Держпраці у Сумській області про визнання протиправними, скасування припису та постанови, зокрема, визнано протиправним та скасовано постанову Управління Держпраці в Сумській області від 31.01.2020 № СМ2400/1827/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафних санкцій в розмірі 125190 грн., а також припис від 11.12.2019 №СМ2400/1827/АВ/П про усунення порушень. Так, було стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці в Сумській області (м. Суми, вул. Горького, 28б, і.к. 39857622) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.к. НОМЕР_1 ) суму судового збору в розмірі 3352,9грн.

26.10.2020 до суду надійшла заява представника позивача, в якій останній просить ухвалити додаткове рішення по даній справі та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 , витрати на правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн.

Ухвалою суду від 27.10.2020 призначено до розгляду у письмовому провадженні заяву представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення по адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до управління Держпраці у Сумській області про визнання протиправними, скасування припису та постанови.

30.10.2020 до суду надійшли письмове заперечення відповідача щодо задоволення подано заяви представника позивача. В запереченнях відповідач посилається на те, що позивачем не заявлялися до відшкодування сума на правничу допомогу, позивачем пропущено строк подання доказів, суд вирішив питання розподілу судових витрат при винесення рішення по суті вимог.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подану представником позивача заяву та заперечення відповідача, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Також, відповідно до ч.2 ст.252 КАС України заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Представник позивача, до закінчення розгляду справи та до прийнятті рішення по даній справі, на стор. 9 у додаткових поясненнях по суті спору, отриманих судом 27.04.2020 (а.с.76-85т.1), було заявлено до відшкодування суму витрат на правничу допомогу в розмірі 15000грн., зазначалося про надання таких доказів на підтвердження понесених витрат. Зазначені додаткові пояснення були отримані відповідачем 24.04.2020, що підтверджується відповідною відміткою про отримання, а також направлено 27.04.2020 на адресу відповідача рекомендованим листом через поштове відділення, що підтверджується матеріалами справи ( а.с. 9-101т.1). Таким чином зазначені обставини спростовують твердження відповідача про те, що позивачем не заявлялися до відшкодування витрати на правничу допомогу.

Враховуючи те, що рішення по справі прийняте в письмовому порядку з розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику осіб, позивачем було заявлено до винесення рішення по суті спору про відшкодування суми витрат на правову допомогу, заяву про винесення додаткового рішення було подано протягом 5 днів з для отримання судового рішення (рішення ухвалено 08.10.2020, отримано позивачем 17.10.2020, заяву про додаткове рішення подано через поштове відділення 20.10.2020) суд вважає заяву позивача такою, що подана в строки передбачені ч.7 ст.139 та ч.2 ст.252 КАС України.

Стосовно посилання відповідача на те, що судом в рішенні від 08.10.2020 вирішено питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що судом при винесенні рішення 08.10.2020 було розглянуто питання лише в частині відшкодування судових витрат зі сплати виключно судового збору, і не досліджувалося та не вирішувалося питання відшкодування позивачем витрат на правничу допомогу.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. ( ст.252 КАС України).

Дослідивши письмові докази, подану заяву представником позивача та заперечення відповідача проти такої заяви, суд дійшов на наступних висновків.

Відповідно до частини 1статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.132 КАС України). Частинами першою, другою статті 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.

Так, згідно з частиною третьою статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас частинами четвертою, п`ятою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Разом з тим, відповідно до частин шостої та сьомої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У пункті 269 вказаного рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, пов`язаних із розглядом справи, встановлюється на підставі доказів, поданих протягом 5 днів після ухвалення судового рішення. Даною нормою передбачено право подання таких доказів, а не право сторони їх створити протягом 5 робочих днів, зокрема укладати додаткові угоди до основного договору, яким не передбачено розмір та порядок сплати гонорару, така додаткова угода не була укладена сторонами до винесення судового рішення по справі.

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача задоволено, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

На підтвердження позовних вимог представником надано договір від 25.03.2020 №25/03-20 про надання правової допомоги, додаткова угода від 25.03.2020 (а.с. 91-93 т.1), детальний опис правничої допомоги, поданий до заяви про ухвалення додаткового рішення, платіжне доручення від 22.05.2020 про перерахування коштів в сумі 15000 грн., акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 19.10.2020, рішення від 02.09.2020 про зміну найменування та керівника адвокатського бюро, з яким позивач укладала договір від 25.03.2020 про надання правничої допомоги.

З огляду на викладене, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд виходить з оцінки складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг).

Відповідно до детального опису правничої допомоги, поданий до заяви про ухвалення додаткового рішення адвокатом надано послуги: - проведення зустрічі з клієнтом, вивчення та аналіз наданих документів 3 години, аналіз відповідних нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини, аналіз практики Верховного Суду в аналогічних справах 4 години, визначення правової позиції у справі та судових перспективах вирішення питання позивача 2 години, підготовка заяви про забезпечення позову 4 години, підготовка позовної заяви 8 годин, узгодження остаточної редакції позовної заяви 1 година, підготовка додаткових пояснень 4 години, підготовка клопотання про доручення доказів до матеріалів справи 0,5 години, підготовка клопотання про доручення доказів до матеріалів справи 0,5 години, аналіз позиції відповідача у відзиві 1 година, підготовка відповіді на відзив 2 години, підготовка додаткових пояснень 3 години, підготовка детального опису правничої допомоги 1 година.

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача задоволено, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

З огляду на викладене, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд виходить з оцінки складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг).

З аналізу статті 134 КАС України, впливає, що крім того, що зазначена стаття забезпечує право особи на правову допомогу, з іншого боку, вона запобігає зловживанню правом на компенсацію витрат на правову допомогу в т.ч. неоднаковій судовій практиці, встановлюючи критерії співмірності, які визначені в частині 5 цієї статті. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Суд зазначає, що наведені в детальному описі наданої правничої допомоги щодо виду правничої допомоги, дата та витрачений час не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи, ставить під сумнів надання такої послуги. Так, в описі зазначено, що 26.03,2020 надавалися такі послуги, як підготовка позовної заяви 8 годин та узгодження остаточної редакції позовної заяви 1 година, всього 9 годин 26.03.2020, разом із тим, адміністративний позов було подано до суду 26.03.2020 та проведено автоматичний розподіл судової справи о 12-25 (а.с.40), при цьому позовна заява підписана особисто позивачем, і зазначена на першій сторінці дата підписання такої позовної заяви 25.03.2020. Таким чином позивачем було підписано позовну заяву особисто 25.03.2020, що не співпадає опису наданих послуг. Крім того, такий вид правової допомоги, як підготовка детального опису правничої допомоги не може вважатися часом витраченим для надання правової допомоги по справі, оскільки такі дії спрямовані не на надання правової допомоги щодо розгляду та вирішення адміністративної справи, а оформлення договірних відносин між адвокатом та клієнтом. Також суд не приймає до уваги час, витрачений адвокатом на проведення зустрічі з клієнтом, вивчення та аналіз наданих документів, аналіз відповідних нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини, аналіз практики Верховного Суду в аналогічних справах, визначення правової позиції у справі та судових перспективах вирішення питання позивача, оскільки не зрозуміло, яка саме допомога була надана з таких питань.

Дослідивши опис наданих послуг до договору та оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, час, витрачений на виконання відповідних робіт, ціну позову та значення справи для сторони, враховує предмет спору та виходячи із критеріїв, визначених частинами 3, 5 статті 134, частиною 9 статті 139 КАС України, суд приходить висновку, що виходячи з вищевикладеного, розумним, справедливим та співмірним предмету позову призначити позивачу 5000,00 грн. компенсації витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст.139, 143, 243-246, 252, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення - задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці в Сумській області (м. Суми, вул. Горького, 28б, і.к. 39857622) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.к. НОМЕР_1 ) судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

В іншій частині заяви відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст додаткового рішення складено 04.11.2020.

Суддя С.М. Гелета