Справа № 380/6819/20
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2020-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/6819/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого-судді Мартинюка В.Я., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи у м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України у м.Києві про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції України у м.Києві, в якому просить:

визнати бездіяльність щодо неналежного розгляду його звернення від 29.05.2020 року та 04.06.2020 року - протиправною;

зобов`язати повторно розглянути його звернення від 29.05.2020 року та 04.06.2020 року та надати обґрунтовану письмову відповідь по суті звернення.

Позивач посилається на те, що на його клопотання від 15.05.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності осіб, які порушили правила карантину не було надано відповіді по суті звернення, не було вирішене поставлене клопотання (прохання) та не було надано законодавчо вмотивованої відмови у задоволенні чи відхиленні клопотання. 04.06.2020 року представник позивача повторно звернувся із клопотанням та просив повернутися до розгляду клопотання від 15.05.2020 року для його належного розгляду -вирішення усіх поставлених питань. Однак, відповідач проігнорував це клопотання та не надав жодної відповіді. Відтак вважає, що відповідач неналежно розглянув звернення, оскільки не прийняв жодного рішення за результатами розгляду клопотань позивача, а надана відповідь є за своєю суттю формальністю, адже відповідачем не надано обґрунтованих відповідей на поставлене заявником питання з посиланням на відповідні нормативно - правові акти, та, відповідно, не розглянуто по суті питання, з якими позивач звернувся до Головного управління Національної поліції України у м.Києві.

Відповідач в своєму відзиві зазначив, що листом від 29.05.2020 року № 3-770/125/19/02-2020 скеровано відповідь на клопотання від 15.05.2020 року. Факт отримання вказаної відповіді не заперечується позивачем. Однак, 04.06.2020 року представник позивача повторно звернувся до Головного управління Національної поліції у м. Києві із клопотанням у якому просив повернутися до розгляду попереднього звернення від 15.05.2020 року та належно його розглянути. Здійснення розгляду вказаного звернення доручено управлінню превентивної діяльності Головного управління Національної поліції у м. Києві. За результатами розгляду звернення від 04.06.2020 року, надано відповідь від 10.06.2020 року №3-818/125/19/02/2020. У цій відповіді заявнику надано можливість за необхідності отримати додаткову інформацію із порушених питань. За фактами, викладеними у скарзі позивача від 04.06.2020 року у Головному управління Національної поліції у м. Києві проведено перевірку. Про прийняте рішення за результатами перевірки фактів письмово поінформовано заявника листом від 23.07.2020 року №3929/125/19/01/2020. Зокрема, поінформовано, що у ході вивчення скарги та повторного розгляду попередніх звернень від 15.05.2020 року та 04.06.2020 року не встановлено достатніх відомостей, необхідних для складання протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 44-3 Кодексу України про адміністративне правопорушення (Порушення правил щодо карантину людей). Відтак за результатами повторного розгляду та перевірки викладених фактів позивачеві надано обґрунтовану та вичерпну відповідь по суті звернень, а тому відповідач просить у позовних вимогах відмовити повністю. Разом з відзивом долучено клопотання про закриття проваджені у справ відповідно до п.8 ч.1 ст. 238 КАС України.

Позивач 07.10.2020 року подав відповідь на відзив, в якій вважає заперечення відповідача такими, що не підтверджуються жодними доказами та є неправдивими. Зазначає, що належними і допустимими доказами відправлення відповіді є список згрупованих поштових відправлень із відміткою працівника зв`язку про його прийняття, опис вкладення у цінний лист, зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення, докази направлення електронною поштою або розписка про отримання у разі вручення заявнику особисто та посилається на Постанову Верховного Суду від 06.09.2019 року у справі № 128/4752/15-а. Надана відповідачем копія реєстру не містить жодних відміток відділу поштового зв`язку про прийняття такої кореспонденції. Окрім того, слід звертає увагу на те, що долучені до відзиву додатки (копія відповіді та копія реєстру кореспонденції) містять відмінності які полягають в тому, що відповідач сформував відповідь від 10.06.2020 року (яку не надсилав позивачу), а в журналі вихідної кореспонденції така відповідь зареєстрована як вихідний документ від 11.06.2020 року, що може свідчити про те, що відповідь на звернення позивача відповідачем не скеровано взагалі, а додані копії журналу формувалися для виправдання своєї позиції перед судом. Також, звертає увагу, що відповідь, яку долучає відповідач у своєму відзиві (від 10.06.2020 року) є ідентична тій, що була надана раніше (від 29.05.2020 року), що свідчить про протиправність дій відповідача і невирішення в подальшому жодного питання зі звернення позивача.

13.10.2020 року позивач надав додаткові пояснення, де зазначив наступне. 01.10.2020 року він звернувся із запитом, в якому просив надати інформацію про кількість використаних марок Управлінням превентивної діяльності, яке надавало позивачу відповідь від 23.07.2020 року. Відповідно до відповіді Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції у м. Києві від 07.10.2020 року вбачається, що у липні 2020 року Управління превентивної діяльності не надсилало поштою жодного листа, оскільки не використало жодної марки (звіт про використання марок не складався). Відтак відповідач не надав жодного доказу, який би стверджував про те, що створені відповідачем відповіді реально надсилалися позивачу.

Ухвалою суду від 31.08.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Золотухін О.О. в інтересах ОСОБА_1 15.05.2020 року звернувся з клопотанням до Головного управління Національної поліції у місті Києві в якому просить притягнути до адміністративної відповідальності Голову Верховної Ради України Дмитра Разумкова, Першого заступника Голови Руслана Стефанчука та голів парламентських комітетів, які присутні на фото та особи яких можливо встановити, які діями вчинили адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 44-3 КУпАП.

У листі від 29.05.2020 року №З-770/125/19/02-2020 Головне управління Національної поліції у місті Києві зазначило які функції здійснює відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211. Також поінформували, що ними, як правоохоронними органами, вже було складено 872 протоколи за порушення правила карантину, та те, що остаточне рішення по цих протоколах приймає суд. Також, що за необхідністю відповідач може надати іншу інформацію з порушених питань.

В клопотанні від 04.06.2020 року представника заявника Золотухіним О.О., зазначено, що відповідь від 29.05.2020 року №З-770/125/19/02-2020 не відповідає закону, відсутнє обґрунтування відмови у задоволенні та не зазначено чи скеровано протоколи про адміністративне правопорушення до суду стосовно осіб, які порушили постанову Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211. Просить повернутися до розгляду клопотання від 15.05.2020 року та належно його розглянути, вирішити усі поставлені питання.

Позивач, не погодившись із такими діями суб`єкта владних повноважень, звернувся до суду із позовом за захистом порушеного права.

Змістом спірних правовідносин є бездіяльність Головного управління Національної поліції України у м.Києві, яка полягає у ненаданні відповідей на клопотання позивача від 15.05.2020 року та 04.06.2020 року.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР (далі - Закон) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За приписами ст. 3 Закону №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Згідно з ч.1 ст.7 Закону №393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.18 Закону №393/96-ВР громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Згідно до пунктів 1 та 6 частини 1 статті 19 Закону №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:

об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

З аналізу наведених норм права, можна прийти до висновку, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування та посадові і службові особи цих органів, зобов`язані розглядати звернення громадян і давати обґрунтовані відповіді у встановлений законом строк. При цьому, звернення повинні бути розглянуті та вирішені у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а відповіді за результатами їх розгляду надаються тим органом, який отримав ці звернення і до компетенції якого входить вирішення порушених у зверненнях питань.

Відповідачем не ставиться під сумнів відповідність заяви позивача вимогам передбаченим Закону №393/96-ВР.

Судом встановлено, що надана відповідачем суду та наявна у матеріалах справи копія листа від 10.06.2020 року №З-818/125/19/02-2020 за змістом є аналогічною відповіддю, що була надана ОСОБА_1 29.05.2020 року №З-770/125/19/02-2020.

У листі від 23.07.2020 року №3929/125/19/01-2020 Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції України у м.Києві повідомило позивача, що не встановлено достатніх даних необхідних для складання протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 44-3 Кодексу України про адміністративне правопорушення (Порушення правил щодо карантину людей).

Однак, позивач заперечує одержання відповідей від 10.06.2020 року та від 23.07.2020 року.

При цьому, відповідач посилаючись на реєстр поштових відправлень направлення стверджує, що ним надсилались згадані відповіді.

Аналізуючи аргументи сторін щодо направлення відповіді, судом враховано положення п.67 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку» від 05.03.2009 року №270, згідно якого список засвідчується підписом відправника. Якщо відправником є юридична особа, список згрупованих внутрішніх рекомендованих поштових карток, листів, бандеролей засвідчується підписом відповідального працівника цієї особи, список згрупованих внутрішніх листів та бандеролей з оголошеною цінністю, посилок, прямих контейнерів, поштових переказів - підписами керівника та головного бухгалтера. Підписи скріплюються відповідними печатками (за наявності).

Враховуючи наведену норму, суд не може взяти до уваги докази надані відповідачем у підтвердження належного надіслання відповідей на звернення позивача, оскільки копії реєстрів від 11.06.2020 року та 23.07.2020 року для ОСОБА_2 , який є представником ОСОБА_1 , не містять підпису відповідального працівника та відмітки штемпелю установи поштового зв`язку про дату отримання даного листа для відправки адресатові.

Відтак, згадані відповіді не можуть вважатись надісланими позивачу чи його представнику та підтверджувати факт надання відповіді на повторне клопотання від 04.06.2020 року.

Одночасно суд зазначає, що відповідь Управлінням превентивної діяльності Головного управління Національної поліції України у м.Києві від 23.07.2020 року №3929/125/19/01/2020 прийнята з порушеннями строків передбачених ч. 1 ст. 20 Закону №393/96-ВР.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не подано належних доказів на підтвердження правомірності своєї бездіяльності, яка є предметом оскарження.

Також, з урахуванням викладеного, слід зазначити, що наявність в матеріалах справи копії відповіді на заяву ОСОБА_1 від 04.06.2020 року (за відсутності належних доказів направлення такої позивачу) сама по собі не спростовує доводів відповідача про належний розгляд звернень представника позивача.

Враховуючи те, що відповідачем не було дотримано критеріїв правомірності, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.2 ст.2 КАС України, щодо неналежного розгляду звернень ОСОБА_1 від 29.05.2020 року та 04.06.2020 року, то такі дії не можуть вважатись правомірними.

Даючи оцінку поведінці відповідача, яка зумовила звернення позивача до суду з даним позовом, суд дійшов висновку, що дії та бездіяльність відповідача щодо неналежного розгляду звернень ОСОБА_1 від 29.05.2020 року та 04.06.2020 року порушила право позивача на одержання відповіді на своє звернення у передбаченому чинним законодавством порядку, тому її слід визнати протиправною та задовольнити дану позовну вимогу.

Як наслідок обґрунтованими є і похідні вимоги про спонукання до вчинення дій.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Що стосується судових витрат, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такі підлягають стягненню на користь позивача.

Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з долученого акту здванна-приймання робіту від 19.08.2020 року, адвокат Яцишин І.В. , на підставі договору про надання правової допомоги від 17.08.2020 року, виконавцем в інтересах клієнта виконано зобов`язання :

- вивчення та правовий аналіз матеріалів, що є предметом позовної заяви - 1 год.;

- опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні відносини, формування правової позиції - 1 год.;

- підготовка процесуальних документів по справі (позовна заява) - 2 год.

Судом встановлено із зазначеного вище акта, що розрахунок здійснено у відповідності до розміру погодинної ставки за надані послуги, що становить: вартість 1 години - 325 грн. 00 коп., отже 4 год. х 325 грн. 00 коп. = 1300 грн. 00 коп.

Викладене вказує на те, що розмір понесених витрат на правничу допомогу в сумі 1300 грн. 00 коп. по даній справі є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт.

Як підсумок такого аналізу, суд дійшов висновку, що присудженню на користь позивача підлягають судові витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 1300 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції України у м.Києві щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 15.05.2020 року та протиправною бездіяльність щодо не розгляду звернення ОСОБА_1 від 04.06.2020 року.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції України у м.Києві (), що знаходиться за адресою м.Київ, вул.Володимирська, 15, розглянути звернення від 15.05.2020 року та від 04.06.2020 року ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), що проживає за адресою АДРЕСА_1 , та надати обґрунтовану письмову відповідь по суті звернення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції України у м.Києві (), що знаходиться за адресою м.Київ, вул.Володимирська, 15, на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), що проживає за адресою АДРЕСА_2 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. сплаченого судового збору та понесені судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу на суму 1300 (одна тисяча триста) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 листопада 2020 року.

Суддя В.Я.Мартинюк