Справа № 221/5783/20
Суддя: Писанець Н. В.
Дата ухвалення: 2020-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року м.Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді - ПИСАНЕЦЬ Н.В.,

При секретарі - Гуровій Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Волноваха адміністративний позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Маріупольської міської ради про визнання дії протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Волноваського районного суду Донецької області з 02.09.2020 року знаходиться адміністративна позовна заява ОСОБА_1 до виконавчого комітету Маріупольської міської ради про визнання дії протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обгрунтування позовних вимог, позивачем зазначено, що постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради від 19.08.2020р. № 1459, її - ОСОБА_1 - було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі 3400 грн. Накладене адміністративне стягнення не відповідає фактичним обставинам справи, а тому з вказаною постановою позивач не погоджується, вважає її протиправною та просить скасувати. При цьому, позивач посилається, що 25.06.2020 року вона дійсно знаходилася в приміщенні магазину за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ФОП ОСОБА_2 . Позивач розраховувала влаштуватися продавцем в даний магазин, а тому перебувала в приміщенні та ознайомлювалася з роботою магазину, перебуваючи поруч з касою магазину, але сама особисто продаж не здійснювала, так як не була працевлаштована і не бажала брати на себе матеріальну відповідальність. Приблизно о 16:00 до магазину ввійшли працівники поліції та заявили, що відбувся продаж тютюнових виробів неповнолітньому ОСОБА_3 , та звинуватили в цьому ОСОБА_1 . Заперечуючи здійснення нею продажу, позивачем долучено довідку № 650/1, видану 21.08.2020 року Державним центром зайнятості Маріупольського МЦЗ в тому, що ОСОБА_1 являється безробітною в період з 13.05.2020 року по 21.08.2020 року. Враховуючи наведене, а також той факт, що штраф за здійснення правопорушення, у якому визнано винною ОСОБА_1 взмозі накласти лише на працівника підприємства, яким не є позивач, остання просить суд про визнання дії протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином сповіщеною про час та дату розгляду справи до зали суду не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача Маріупольської міської ради, будучи сповіщеним про час та дату розгляду справи, надав суду клопотання про заміну неналежного відповідача, не вважаючи себе належним учасником провадження.

Оскільки обидві сторони у справі в судове засідання не з`явилися, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, для розгляду справи немає перешкод, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ч.3 ст.194, ч.9 ст.205 КАС України.

Також на підставі неявки позивача у судове засідання, вирішення питання щодо заміни відповідача не підлягає розгляду одноособово судом без попереднього з`ясування думки про це позивача.

Аналізуючи письмові докази у справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у зв`язку з наступним.

Із копії постанови у справі про адміністративне правопорушення від 19.08.2020 року вбачається, що цю постанову було складено адміністративною комісією при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради щодо ОСОБА_1 за ст. 156 ч.2 КУпАП у зв`язку із реалізацією нею 25.06.2020р., під час знаходження на робочому місці за адресою: АДРЕСА_1 , тютюнового виробу неповнолітньому ОСОБА_3 . Посадовою особою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 3400 грн.

Проте така постанова не відповідає вимогам закону з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КУпАП оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи вбачається, що позивач заперечує проти вчинення нею правопорушення та зазначені твердження позивача відповідачем не спростовані.

Так, відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 , зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Частиною другою статті 156 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

Натомість, в мотивувальній частині постанови №1459 від 19.08.2020 року відсутні посилання на докази, якими обґрунтовується рішення посадової особи про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст.156 КУпАП у вигляді штрафу, в тому числі відсутні письмові пояснення самої ОСОБА_1 про обставини вчинення правопорушення.

На підтвердження позиції позивача, до позовної заяви долучено довідку № 650/1, видану 21.08.2020 року Державним центром зайнятості Маріупольського МЦЗ в тому, що ОСОБА_1 являється безробітною в період з 13.05.2020 року по 21.08.2020 року, та взагалі не могла здійснювати будь-яку реалізацію тютюнових виробів у зазначений період.

В ході судового розгляду, відповідачем жодними належними та допустимими доказами не доведено перед судом факту вчинення позивачем зазначеного у оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення, зокрема, не представлено відео- або фото фіксації можливого порушення, а також не надано чітких відомостей щодо суті правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Також судом не встановлено, яким чином давав оцінку та досліджував докази відповідач, на підставі яких даних дійшов висновку про вчинення позивачем правопорушення та виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, піддавши позивача адміністративному стягненню.

При цьому у відповідності до вимог чинного адміністративного судочинства, зокрема ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином за відсутності об`єктивних, достовірних та допустимих доказів, які не зазначені в оскаржуваній постанові, спростувати пояснення позивача немає можливості, і будь-які сумніви з приводу наявності вини трактуються на користь позивача, оскільки наявні у справі докази не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Аналогічна правова позиція викладена постановою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі №524/5536/17.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову у частині скасування постанови від 19.08.2020р. № 1459, по справі про адміністративне правопорушення, якою позивача визнано винним за ч. 2 ст.156 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу та закриття провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Розподіл судових витрат по сплаті судового збору слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 77, 242, 245, 246, 286 КАС України, ст.ст. 178 ч.1, 247 п.1, 256, 283, 288, 293 КУпАП, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради № 1459 від 19.08.2020р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.156 ч.2 КпАП України - скасувати, справу закрити.

Стягнути з виконавчого комітету Маріупольської міської ради за рахунок його бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н.В.ПИСАНЕЦЬ