Справа № 480/4584/19
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2020-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 р.Справа № 480/4584/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Донець Л.О.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Макаренко Я.М. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 (головуючий суддя І інстанції: Н.В. Савицька) по справі № 480/4584/19

за позовом ОСОБА_1

до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

12.11.2019, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м.Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про стягнення виконавчого збору від 07.11.2019 ВП №60536547; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 у справі № 480/4584/19 у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з судовим рішення, подав апеляційну скаргу в якій просить суд першої інстанції, скасувати судове рішення, з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, недотримання норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що на примусовому виконанні у відповідача знаходився виконавчий лист у справі №592/8306/15-ц за ВП №50354776 про стягнення солідарно з позивача та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» суму заборгованості за кредитом у розмірі 455 210,93 грн.

07.11.2019 відповідачем прийнято постанову про заміну сторони виконавчого провадження.

07.11.2019 відповідачем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження, та виведення стягнення виконавчого збору в окреме виконавче провадження.

07.11.2019 відповідачем прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

07.11.2019 постановою відповідача ВП №50354776 про стягнення виконавчого збору у розмірі 34078,45 грн.

07.121.2019 постановою відповідача відкрито виконавче провадження ВП №60536547 про стягнення з позивача виконавчого збору в сумі 34078,45 грн.

Суд першої інстанції, під час відмови у задоволені позову, зазначив про те, що оскаржувана постанова є правомірною, оскільки прийнята відповідно до вимог ч.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на час спірних правовідносин.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного

На підставі п.7 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, - 07.11.2019) виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

У відповідності до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, - 07.11.2019) виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

За виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.

Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Виконавчий збір не стягується:

за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

у разі виконання рішення приватним виконавцем;

за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

У разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі.

У разі стягнення частини виконавчого збору на момент передачі виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

На підставі ч.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, - 07.11.2019) під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно до п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, - 07.11.2019) виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

На підставі ч.1, ч.3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, - 07.11.2019) у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

За цим, колегія суддів, вважає, що після зміни правового регулювання відповідно до Закону «Про виконавче провадження» стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення без винесення відповідної постанови.

Підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору є повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1-4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто.

При цьому, виконання постанови про стягнення виконавчого збору відбувається в порядку, передбаченому для примусового виконання виконавчих документів.

Отже, оскільки постанова про стягнення виконавчого збору ВП №60536547 винесена виконавцем 07 листопада 2019 року, тобто вже в період дії Закону №1404-VІІІ, відтак, державний виконавець, приймаючи дану постанову повинен вчиняти таку дію відповідно до Закону № 1404-VІІІ.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 28.04.2020 у справі №520/9144/18.

У відповідності до ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На запит суду апеляційної інстанції відповідачем наданий розрахунок виконавчого збору: за ВП 50354776 щодо стягнення боргу з позивача у сумі 455 210,93 грн до 07.11.2019 стягнуто виконавчого збору на загальну суму 11 442,64 грн.

За цим, колегія суддів погоджується з твердженнями апеляційної скарги про те, що у оскаржуваній постанові вказаний залишок недостягнутої суми виконавчого збору.

З огляду на це, колегія суддів. вважає, що виконавчий документ повернуто за заявою стягувача та виконавчий збір стягнуто частково, дії державного виконавця з винесення постанови про стягнення виконавчого збору одночасно з поверненням виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) відповідають приписам частини третьої статті 40 Закону «Про виконавче провадження», отже є правомірними та такими, що вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконання постанови про стягнення виконавчого збору відбувається в порядку, передбаченому для примусового виконання виконавчих документів.

За таким, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність оскаржуваної постанови від 07.11.2019 про стягнення виконавчого збору ВП №60536547.

Стосовно посилань апеляційної скарги на неврахування правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 11.03.2020 у справі №2540/3203/18, то колегія суддів зазначає на таке.

Викладені вище правила ст. 242 КАС України дають можливість суду застосовувати правові позиції Верховного Суду лише під час необхідності врегулювання тотожних правовідносин.

З огляду на відбуття змін в редакції ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», якою визначено стягнення виконавчого збору з розміру 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів, колегія суддів вважає неможливим застосувати названу правову позицію.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, прийняв судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому судове рішення не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 по справі № 480/4584/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.О. Донець
Судді О.М. Мінаєва Я.М. Макаренко