Справа № 420/11423/20
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2020-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
02 листопада 2020 року м.Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Катаєва Е.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Державного агентства рибного господарства України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,-
До суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 до Державного агентства рибного господарства України (далі ДАРГУ), в якому позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача з неналежного розгляду його - ОСОБА_1 , вимоги щодо спростування інформації від 02 травня 2020 року до Державного агентства рибного господарства України стосовно розміщеної 27 квітня 2020 року у вільному доступі у мережі Інтернет на офіційному веб-сайті Державного агентства рибного господарства України публікації з назвою «Увага: поширення неправдивої інформації» та з невжиття Державним агентством рибного господарства України заходів, передбачених цією вимогою та законодавством України;
- зобов`язати Державне агентство рибного господарства України розглянути належним чином його - ОСОБА_1 , вимогу щодо спростування інформації від 02 травня 2020 року до Державного агентства рибного господарства України стосовно розміщеної 27 квітня 2020 року у вільному доступі у мережі Інтернет на офіційному веб-сайті Державного агентства рибного господарства України публікації з назвою «Увага: поширення неправдивої інформації» та вжити за цією вимогою вичерпні заходи, передбачені цією вимогою та законодавством України;
- стягнути моральну шкоду заподіяну йому - ОСОБА_1 , через вищезазначені незаконні (протиправні) дії та бездіяльність Державного агентства рибного господарства України, у розмірі 1500 (одної тисячі п`ятистах) гривень.
Позивач зазначив, що в рамках громадської та службової діяльності він неодноразово був змушений стикатися із діями та бездіяльністю ДАРГУ, які вкрай ймовірно спричиняли особливо тяжкі наслідки для національних інтересів України, юридичних осіб та громадян. Він висвітлив у блогах та соціальних мережах ситуацію із риболовним судном «Професор ОСОБА_3 . Зокрема, в рамках такого висвітлення на сайті «Цензор» у мережі Інтернет 25 квітня 2020р був розміщений блог «Самознищення українського рибальства триває». Подібного змісту пост був написаним також на сторінці у соціальній мережі «Фейсбук».
Після публікації ОСОБА_4 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 у мережі Інтернет на офіційному веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_4 , якій згідно загальнодоступних відомостей оперується ДАРГУ як центральним органом виконавчої влади, з`явилася публікація українською мовою з назвою «Увага: поширення неправдивої інформації» з вказівкою авторства «Пресслужба Держрибагенства», в якій зазначено, що у мережі Інтернет колишній представник Президента України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_2 поширює неправдиву інформацію про знищення риболовного флоту України.
Зі змісту Публікації випливає, що вона очевидно стосується спростування змісту Блогу щодо рибальського флоту України.
Позивач вказує, що ДАРГУ, розміщуючи Публікацію на власному офіційному веб-сайті, діяло саме як суб`єкт владних повноважень, але з неправомірним та необґрунтованим виходом за межі таких повноважень.
Порядком оприлюднення у мережі Інтернет інформації про діяльність органів виконавчої влади, затвердженим постановою КМУ від 4 січня 2002. №3, не передбачене розміщення спростувань публікацій у засобах масової інформації. В зв`язку з чим, ним було спрямоване до ДАРГУ Вимогу щодо спростування інформації від 02 травня 2020 р.
У Вимозі він вказав ДАРГУ на факт розміщення на сайті ДАРГУ публікації - відомості, які не відповідають дійсності та принижують його честь та гідність, негативно впливають на ділову репутацію, порушують як норми зазначених законів, так й приписи Конституції України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про інформацію» від 2 жовтня 1992 р. №2657-ХІІ.
У Вимозі він вказав, що ДАРГУ зобов`язана на його вимогу як заявника опублікувати спростування вказаних ним тез Публікації у такому самому режимі як було здійснене Публікацію тобто на сайті ДАРГУ та на сторінці ДАРГУ у мережі «Фейсбук».
Проте спростування Повідомлення ДАРГУ жодним шляхом здійснене не було.
Позивач вважає, що дії ДАРГУ із розміщення Повідомлення на власному офіційному веб-сайті, а також бездіяльність ДАРГУ, а саме нездійснення ДАРГУ спростування або корегування Повідомлення, не внесення ДАРГУ змін до Повідомлення або не видалення ДАРГУ Повідомлення після отримання його Вимоги, ухилення ОСОБА_5 від належного розгляду Вимоги разом істотно порушили його права.
У той же час позивач звертає увагу суду що цей позов не є позовом щодо захисту його честі та гідності, а також не є позовом щодо спростування поширеної щодо нього недостовірної інформації. Позов стосується виключно вказаних вище перевищень ДАРГУ своїх владних повноважень щодо оприлюднення Повідомлення неналежного змісту та неналежним шляхом, та невиконання ДАРГУ своїх передбачених законом владних обов`язків з належного реагування на його Вимогу, які разом кумулятивне, у сукупності порушили його права.
Водночас такі дії та бездіяльність ДАРГУ як суб`єкту владних повноважень серед іншого нанесли йому моральну шкоду, яка полягає у його моральних стражданнях, пов`язаних із розміщенням про нього Повідомлення, як офіційної інформації ДАРГУ про нього, у неналежний спосіб та неналежного змісту, із не належним реагуванням ДАРГУ на його Вимогу
Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, крім іншого, немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Пунктом 1 ч.1 ст.170 КАС України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Вивчивши позов та надані до нього докази, суд дійшов висновку, що позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, виходячи з наступного.
Згідно з п. 1, п.2 ч. 1 ст.4 КАС України адміністративна справа-переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема, хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст.4 КАС України)
Таким чином, необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення цим суб`єктом владних управлінських функцій щодо іншого суб`єкта, який є учасником спору. Наявність у суб`єкта владних управлінських функцій означає, що він наділений адміністративною правосуб`єктністю, яка реалізується через певний обсяг конкретних прав і обов`язків (повноважень), необхідних для здійснення управлінської діяльності в тій чи іншій сфері публічної влади.
Статтею 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень оскарження його рішень, дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п.1 ч.1 ст.19 КАС України).
Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. У даному випадку відсутній предмет перегляду.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Велика Палата Верховного Суду у рішенні від 13.06.2018 року зазначила, система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів і свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.
Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Велика палата Верховного Суду ще раз зауважила, що спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачено в ст.15 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій): суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Зокрема, ст.201 ЦК України визначено, що немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до ст.ст.297,299 ЦКУ кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.
Згідно зі ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.
В постанові Пленуму Верховного суду України №1 від 27.02.2006 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв`язку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК) тощо.
Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.
Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.
Дослідивши позовну заяву суд дійшов висновку, що спірні правовідносини позивача з відповідачем стосуються саме захисту позивачем своїх гідності, честі чи ділової репутації.
Суд не приймає до уваги твердження позивача, що він звертається до суду саме з адміністративним позовом, а не є позовом щодо захисту його честі та гідності, а також не є позовом щодо спростування поширеної щодо його недостовірної інформації. Позов стосується виключно вказаних вище перевищень ДАРГУ своїх владних повноважень щодо оприлюднення Повідомлення неналежного змісту та неналежним шляхом, та невиконання ДАРГУ своїх передбачених законом владних обов`язків з належного реагування на його Вимогу, які разом кумулятивне, у сукупності порушили його права.
Вказане твердження фактично спростовується змістом позову, в якому позивач неодноразово зазначає, про порушення його честі, ділової репутації як активного громадського діяча.
Вимоги позивача зобов`язати відповідача припинити розміщення на офіційному веб-сайті Державного агентства рибного господарства України публікації з назвою «Увага: поширення неправдивої інформації» яка містить наступний текст «В мережі Інтернет колишній представник Президента України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_2 поширює неправдиву інформацію про знищення риболовного флоту України, точніше - про передачу судна «Професор Михайло Александров», аналогічних чи подібних публікацій, а також зобов`язати розглянути його - ОСОБА_1 , вимогу щодо спростування інформації від 02 травня 2020 року до Державного агентства рибного господарства України стосовно розміщеної 27 квітня 2020 року у вільному доступі у мережі Інтернет на офіційному веб-сайті Державного агентства рибного господарства України публікації з назвою «Увага: поширення неправдивої інформації» та вжити за цією вимогою вичерпні заходи, передбачені цією вимогою та законодавством України, є обраним ним способом саме захисту прав щодо порушення гідності, честі, ділової репутації.
Суд вважає, що між позивачем та відповідачем не виникло правовідносин, які свідчать про наявність публічно-правового спору. Спірні правовідносини повинні розглядатись у порядку цивільно-процесуального судочинства.
На підставі викладеного, керуючись ст.170 КАС України,-
У Х В А Л И В:
Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у порядку адміністративного судочинства в адміністративній справі за його позовом до Державного агентства рибного господарства України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди.
Адміністративний позов з додатками повернути позивачу.
Роз`яснити позивачу, що питання, які ставить позивач у позові, повинні розглядатися у порядку цивільно-процесуального судочинства.
Ухвала суду може бути оскаржена у порядку та строки встановлені ст.ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва