Справа № 440/4618/20
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2020-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/4618/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Клочка К.І., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

26.08.2020 ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області (далі - відповідач, Козельщинська сільська рада), в якій просила:

- визнати протиправною бездіяльність Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області, яка полягає у не прийнятті рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу комунальної власності, яка розташована на території Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області;

- зобов`язати Козельщинську селищну раду Козельщинського району Полтавської області прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу комунальної власності, яка розташована на території Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області згідно клопотання від 04.11.2019.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що позивач звернулася до Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області із клопотанням від 04.11.2019 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності (кадастровий номер :00:001:0671), яка розташована на території Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області. На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 у справі №440/167/20 Козельщинською селищною радою повторно розглянуто клопотання позивача та за результатами відкритого поіменного голосування рішення радою не прийнято, 14 депутатів проголосували "проти". Відтак, повторна відмова відповідача є необґрунтованою та протиправною, а також прийнята не на підставі та не у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України та Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 31.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №440/4618/20, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

23.09.2020 до суду від Козельщинської сільської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що позивач бажає отримати земельну ділянку за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0671, яка рішенням 21 сесії Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області 7 скликання від 17.12.2019 віднесена до переліку земельних ділянок, право оренди на які підлягають продажу на земельних торгах. Віднесення спірної земельної ділянки до переліку ділянок, право оренди на які підлягають продажу на земельних торгах, є самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 08.11.2019 у справі №420/914/19 та від 23.01.2020 у справі №620/1058/19.

28.09.2020 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача наголошував на тому, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 у справі №440/167/20 зобов`язано відповідача розглянути клопотання позивача з урахуванням висновків суду, що проігноровано відповідачем в повній мірі.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини другої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

За відсутності клопотань сторін про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 звернулася до Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області із клопотанням від 04.11.2019 (вх.№1432 від 04.11.2019), в якому просила надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу комунальної власності (кадастровий номер :00:001:0671), яка розташована на території Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області.

До вказаного клопотання додала копію паспорта та викопіювання із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки.

Листом Козельщинської селищної ради від 18.11.2019 вих.№1748 позивача повідомлено про те, що земельна ділянка комунальної власності сільськогосподарського призначення загальною площею 29,0241 га з кадастровим номером :00:001:0671 з 1992 року і до сьогодні використовується жителями селища Козельщина для сінокосіння і випасання худоби як громадське пасовище

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 у справі №440/167/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Козельщинської селищної ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено: протиправною бездіяльність Козельщинської селищної ради, яка полягає у не вирішенні питання про надання або про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області, та зобов`язано Козельщинську селищну раду розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області з урахуванням висновків суду.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2020 у справі №440/167/20 апеляційну скаргу Козельщинської селищної ради задоволено частково. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 у справі №440/167/20 скасовано в частині стягнення на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн (чотири тисячі гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Козельщинської селищної ради. Прийнято в цій частині нове рішення про відмову в стягненні на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн (чотири тисячі гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Козельщинської селищної ради. Викладено абзац 4 резолютивної частини рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 у справі 440/167/20 в такій редакції: "Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок), витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 200,00 грн (п`ять тисяч двісті гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Козельщинської селищної ради." В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 у справі 440/167/20 залишено без змін.

В силу положень частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 у справі №440/167/20 набрало законної сили 19.05.2020.

Відповідно до витягу із протоколу 27 сесії Козельщинської селищної ради сьомого скликання від 23.07.2020 до порядку денного сесії включено питання "Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок", за результатами розгляду якого заслухано начальника відділу земельних ресурсів виконавчого комітету ОСОБА_3 , яка повідомила, що місце розташування земельної ділянки площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, запропоноване гр. ОСОБА_1 до відведення, знаходиться на сформованій земельній ділянці земель запасу комунальної власності площею 29,5241 га (пасовище) з кадастровим номером :00:001:0671, яка рішенням 21 сесії Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області 7 скликання від 17.12.2019 "Про організаційні заходи щодо проведення земельних торгів (аукціону)" віднесена до переліку земельних ділянок, право оренди яких планується до продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) у формі аукціону з попереднім її поділом (частина земельної ділянки передбачена до відведення для створення громадського пасовища), та за результатами відкритого поіменного голосування рішення не прийнято.

Листом Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області №1294 від 05.08.2020 повідомлено ОСОБА_1 про те, що клопотання від 04.11.2019 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність розглянуто на засіданні 27 сесії Козельщинської селищної ради сьомого скликання 23.07.2020 та за результатами відкритого поіменного голосування рішення не прийнято.

Вважаючи, що відповідачем допущено бездіяльність, яка полягає у неприйнятті рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю урегульовано Земельним кодексом України №2768-ІІІ від 25.10.2001 (далі - ЗК України).

Відповідно до статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно зі статтею 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

За змістом пункту "б" частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною сьомою цієї статті встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що будь-який громадянин України має право звернутися до уповноваженого органу із заявою та визначеними законодавством документами щодо надання йому дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Тобто Земельним кодексом України встановлено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, а саме: надати дозвіл або мотивовану відмову в наданні дозволу.

Дозвіл або відмова у його наданні є змістом відповідного індивідуального правового акту.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Згідно з частинами першою та другою статті 59 цього Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, розпорядчий індивідуальний правовий акт про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність оформляється рішенням ради.

Відсутність належним чином оформленого рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на винесення клопотання на розгляд сесії, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.

Судом встановлено, що позивач звернулася до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності та листом Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області №1294 від 05.08.2020 їй повідомлено про те, що клопотання від 04.11.2019 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність розглянуто на засіданні 27 сесії Козельщинської селищної ради сьомого скликання 23.07.2020 та за результатами відкритого поіменного голосування рішення не прийнято.

Суд зауважує, що результати відкритого поіменного голосування на 27 сесії Козельщинської селищної ради сьомого скликання від 23.07.2020 за змістом та формою не можуть вважатися відмовою у розумінні частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України.

Отже, має місце протиправна бездіяльність відповідача, яка полягає у неприйнятті у визначений законом строк жодного із рішень, які передбачені статтею 118 ЗК України.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказував, що рішенням 21 сесії Козельщинської селищної ради сьомого скликання від 17.12.2019 сформована земельна ділянка площею 29,5241 га (кадастровий номер :00:001:0671) з цільовим призначенням: 16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам), віднесена до переліку земельних ділянок, право оренди на які підлягають продажу на земельних торгах.

Суд вважає такі доводи відповідача безпідставними, оскільки станом на дату звернення позивача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, спірна земельна ділянка не була визначена для включення до переліку земельних ділянок, право оренди на які підлягають продажу на земельних торгах, до даного переліку земельна ділянка, включена після надходження заяви ОСОБА_1 від 04.11.2019 та після закінчення строку, протягом якого Козельщинська сільська рада Полтавської області мала обов`язок прийняти відповідне рішення щодо надання дозволу або щодо відмови.

Водночас, посилання відповідача на рішення 21 сесії Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області 7 скликання від 17.12.2019, яким спірна земельна ділянка віднесена до переліку земельних ділянок, право оренди на які підлягають продажу на земельних торгах є безпідставним, оскільки зазначена обставина не була підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Тоді як частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Стосовно позовних вимог позивача в частині зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, суд зазначає наступне.

Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 16.05.2019 у справі №812/1312/18.

Як зазначалося судом, повноваження щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи надання мотивованої відмови у його наданні регламентовано частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України. Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07.02.2019 у справі №814/702/17.

Враховуючи, що позивачем разом із заявою від 04.11.2019 надано усі необхідні документи, передбачені статтею 118 ЗК України (графічні матеріали, на яких зображено бажане місце розташування земельної ділянки, копію паспорту громадянина України, копію ідентифікаційного коду) та зважаючи на відсутність обґрунтованих підстав для відмови, визначених частиною сьомою цієї статті, що підтверджується рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 у справі №440/167/20, що набрало законної сили у відповідній частині, відповідач повинен був прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Водночас, суд враховує, що права позивача у спірних правовідносинах порушені неодноразовою протиправною бездіяльністю відповідача.

Приймаючи рішення у даній справі суд також враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом України у постанові від 16.09.2015 у справі №21-1465а15, яка полягає у тому, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне з метою повного та ефективного захисту прав позивача зобов`язати Козельщинську селищну раду Козельщинського району Полтавської області прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу комунальної власності, яка розташована на території Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області згідно клопотання від 04.11.2019.

Таким чином, адміністративний позов ОСОБА_1 слід задовольнити повністю.

У прохальній частині позовної заяви позивачем заявлено клопотання про стягнення на її користь судових витрат зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, яка надана Касумовим Олегом Олеговичем на підставі ордеру на надання правової допомоги серії ПТ №206832 від 21.08.2020.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Частинами першою та третьою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин другої, четвертої - шостої статті 134 вказаного Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною першою статті 138 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою справи до розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт.

З наявних у матеріалах справи документів вбачається, що за подання позову до суду позивач понесла судові витрати у загальній сумі 8640,80 грн, з яких витрати зі сплати судового збору складають 840,80 грн, що підтверджується квитанцією №38515 від 25.08.2020, а витрати на професійну правничу допомогу складають 7800,00 грн.

Від відповідача до суду надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, в якому відповідач зазначив, що вартість судових витрат на професійну правничу допомогу суттєво завищена та неспівмірна із складністю справи, часом та обсягом наданих послуг, а тому наявні підстави для зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги від 23.07.2020 та додатки до вказаного договору №1 від 21.08.2020 "Перелік послуг, що зобов`язується надати адвокат" та №2 від 21.08.2020 "Попередній розрахунок вартості послуг", акт виконаних робіт (наданих послуг) від 05.10.2020, квитанцію №2 від 05.10.2020 про сплату гонорару адвоката на суму 7 800,00 грн.

Суд при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, надаючи оцінку співмірності заявленої до повернення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить із такого:

- дана справа відноситься до справ незначної складності;

- спір не характеризується наявністю виключної правової проблеми, не пов`язаний зі встановленням значного об`єму фактичних обставин та дослідженням великої кількості доказів;

- позовна заява складена на семи аркушах;

- розгляд справи проведено без участі сторін;

- подана представником позивача відповідь на відзив не характеризується значним об`ємом, а тому її складення не потребувало значної кількості часу.

Матеріали справи не містять доказів консультування позивача щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів), збору документів для справи. Фактично вся надана позивачу правова допомога полягала у написанні двох процесуальних документів - позову з додатками на 33 аркушах, що надані позивачем та відповіді та відзив.

Також суд зазначає, що попереднє опрацювання законодавчої бази по оскарженню бездіяльності Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області про ненадання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою, на які за змістом акту виконаних робіт адвокатом витрачено дві години часу, що оцінено в 800 грн, фактично за своїм змістом входить до дій щодо складання позовної заяви та подання її до суду.

Більш того, суд зауважує, що адвокат Касумов Олег Олегович за період з липня по жовтень 2020 року подав до Полтавського окружного адміністративного суду чотири позови фізичних осіб до Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області з аналогічними позовними вимогами (адміністративні справи №№440/6159/20, 440/4727/20, 440/4588/20, 440/3704/20), а відтак, чотири години - надмірна тривалість часу для підготовки та складення позовної заяви у цій справі.

Враховуючи викладене, суд визнає безпідставними та необґрунтованими доводи представника позивача про те, що ним витрачено загалом дев`ять годин тридцять хвилин на представництво інтересів позивача у цій справі.

Водночас суд зауважує, що особа має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 у справі №545/2432/16-а зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З урахуванням наведеного, оцінивши надані представником позивача докази у їх сукупності, суд, враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності та пропорційності судових витрат, дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі до 4 000 грн.

Враховуючи висновок суду про задоволення позову, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають судові витрати зі сплати судового збору у сумі 840,80 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області (вул. Остроградського, буд. 87, смт. Козельщина, Козельщинський район, Полтавська область, 39100, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Козельщинської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, яка полягає у неприйнятті рішення за клопотанням ОСОБА_1 від 04.11.2019 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу комунальної власності, яка розташована на території Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області.

Зобов`язати Козельщинську селищну раду Козельщинського району Полтавської області (вул. Остроградського, буд. 87, смт. Козельщина, Козельщинський район, Полтавська область, 39100, ) прийняти рішення про надання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу комунальної власності, яка розташована на території Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області, відповідно до поданого клопотання від 04.11.2019.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Козельщинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області (вул. Остроградського, буд. 87, смт. Козельщина, Козельщинський район, Полтавська область, 39100, ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 840,80 грн та витрати на правничу допомогу у загальній сумі 4 000 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням положень пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя К.І. Клочко