Справа № 420/6032/20
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2020-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6032/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко O.A., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 08 липня 2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ начальника Відділу проходження державної служби Управління персоналу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тимофія Дудіна № 37-дв від 19 червня 2020 року про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 , головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного, міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у вигляді догани.

Ухвалою від 13 липня 2020 року позов залишено без руху. Встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали з урахуванням пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України.

30 липня 2020 року ухвалою продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви та встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою від 02 вересня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , відкрито провадження у адміністративній справі, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 працює на посаді державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). 19 червня 2020 року начальником Відділу проходження державної служби управління персоналу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) видано наказ № 37-дв про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді догани, який позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню з огляду на те, що спірний наказ виданий всупереч поданню дисциплінарної комісії від 11.06.2020 року про закриття дисциплінарного провадження. Зазначає, що в його діях фактично відсутні ознаки дисциплінарного проступку. Вказує, що не виконав приписів ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 16 серпня 2019 року, якою зобов`язано державного виконавця винести постанови про закінчення виконавчих проваджень з підстав подання апеляційної скарги на зазначену ухвалу.

16 вересня 2020 року до канцелярії суду за вх. № 37085/20 надійшов відзив Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція дисциплінарної комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення. В діях державного виконавця ОСОБА_1 вбачається недотримання вимог ч.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» в частині строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій, ч.1 п.13 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» в частині винесення постанови про закінчення виконавчого провадження при примусовому виконанні виконавчого документу.

Враховуючи викладене відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї доказами, відзивом відповідача на позовну заяву, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги, та перевіривши їх наданими з боку учасників справи доказами, судом встановлено наступне.

27.10.2014 року на адресу Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління (на теперішні час - Перший Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)) надійшла заява начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси Яковенко В.А. про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-11374/11, виданого 08.11.2013 року Приморським районним судом м. Одеси (т.4 а.с.24) про зобов`язання ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , щодо усунення перешкод у здійсненні Міністерству оборони України та Квартирно-експлуатаційному відділу м. Одеси права користування та розпорядження двома приміщеннями площею 33,75 кв. м., адміністративної будівлі № 9 військового містечка № 186 за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом звільнення цього приміщення (т.2 а.с.2, т.4 а.с.2).

29.10.2014 року першим Приморським відділом державної виконавчої служби винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень № 45304078 (т.2 а.с.7, т.4 а.с.4) та № 45243429 (т.2 а.с.18, т.4 а.с.18).

11.11.2014 року заступником начальника першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління, винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень № 45304078 (т.2 а.с.9, т.4 а.с.6) та № 45243429 (т.2 а.с.23, т.4 а.с.23).

20.03.2017 року Приморським відділом державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області винесено постанови № 45304078 (т.2 а.с.14-15, т.4 а.с.12-13) та № 45243429 (т.2 а.с.35-36, т.4 а.с.30-31) про відновлення виконавчих проваджень.

04.07.2017 року державним виконавцем Перчиком В.О. винесено постанови про прийняття виконавчих проваджень (т.2 а.с.12, 38, т.4 а.с.9, 34).

17 вересня 2019 року управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області листом № 09.2-3520 (т.2 а.с.204, т.4 а.с.202) на адресу другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса спрямував ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 16.08.2019 року по справі № 2/1522/11374/11.

Зазначеною ухвалою (т.2 а.с.205-207, т.4 а.с.203-206) Приморський районний суд міста Одеси ухвалив визнати незаконною бездіяльність головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 щодо не винесення постанов про закінчення виконавчих проваджень ВП № 45243429 та ВП № 45304078 та зобов`язав головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 винести постанови про закінчення виконавчих проваджень ВП № 45243429 та ВП № 45304078.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвала районного суду міста Одеси від 16.08.2019 року по справі № 2/1522/11374/11 набрала законної сили 16.08.2019 року.

Як вбачається з описової частини ухвали, державний виконавець до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру судових рішень України, вступна та резолютивна частина ухвали оприлюднена 19 серпня 2019 року, а повний її текст - 27 серпня 2019 року; дата набрання ухвалою законної сили - 16 серпня 2019 року.

Постановою Одеського апеляційного суду від 09.06.2020 року апеляційну скаргу Державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 - залишено без задоволення. Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2019 року - залишено без змін.

23 серпня 2019 року ОСОБА_3 (боржник по виконавчим провадженням) звернувся до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси із заявою (т.2 а.с.192), в якій просив долучити до матеріалів виконавчих проваджень № 45243429 та № 45304078 копію ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 16.08.2019 року.

06 вересня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси із заявою (вх. №12430/20-30), в якій просив надати інформацію про виконання ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 16.08.2019 року (т.2 а.с.192).

09 вересня 2020 року Другий Приморський відділ державної виконавчої служби м. Одеси на зазначену заяву надав відповідь за № 31035 (т.2 а.с.195), у якій зазначив, що відділом на адресу апеляційного суду Одеської області направлено апеляційну скаргу на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 16.08.2019 року.

24 вересня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до відділу інформаційно-довідкового забезпечення управління комунікації Департаменту комунікації, документообігу та контролю Міністерства юстиції України зі скаргою (т.2 а.с.209-2110) на бездіяльність посадових осіб, в якому повідомив, що ухвала Приморського районного суду міста Одеси від 16 серпня 2019 року по справі № 2/1522/11374/11 не виконується.

03 жовтня 2019 року управління розгляду звернень та організації роботи Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України направило лист №С-17132/20.4 до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (т.2 а.с.208), в якому просили перевірити факти, викладені у звернення ОСОБА_3 щодо виконання рішення суду та вжити заходи до їх усунення, у разі виявлення порушень, винних осіб притягнути до дисциплінарної відповідальності.

30 січня 2020 року ОСОБА_3 звернувся до Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) зі скаргою на бездіяльність державного виконавця (т.2 а.с.278-279).

31 січня 2020 року Південне міжрегіональне управління юстиції (м.Одеса) прийняло наказ № 238-к «Про здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 » (т.2 а.с.276), відповідно до якого наказано дисциплінарній комісії з розгляду дисциплінарних справ Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі-Дисциплінарна комісія) здійснити дисциплінарне провадження у період з 31 січня по 14 лютого 2020 року стосовно ОСОБА_1 , головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого ним дисциплінарного проступку.

Наказом № 321-к від 14 лютого 2020 року продовжено здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 до 29 лютого 2020 року.

Під час розгляду дисциплінарної справи ОСОБА_4 до Дисциплінарної комісії надані пояснення з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження (т.2 а.с.315). У поясненнях позивач зазначає, що оскарження бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби боржником здійснюється виключно у суді; ухвала Приморського районного суду міста Одеси від 16.08.2019 року, на яку посилається скаржник, оскаржена до апеляційного суду міста Одеси; на даний час не проводилась жодна примусова виконавча дія, тобто не було порушено жодного права скаржника.

07 травня 2020 року заступником начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальником управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області прийнято постанову про результати перевірки виконавчого провадження № 45243429 (т.2 а.с.382-384) та постанову про результати перевірки виконавчого провадження № 45304078 (т.2 а.с.394-396), відповідно до яких дії державного виконавця ОСОБА_1 визнані такими, що проведені з недотриманням вимог ч.1 ст.13, п.13 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» та зобов`язано вжити заходи щодо закінчення зазначених виконавчих проваджень.

08 травня 2020 року державний виконавець Перчик Віталій Олександрович прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження № 45304078 (т.2 а.с.405-406) та постанову про закінчення виконавчого провадження № 45243429 (т.2 а.с.408-409).

28 травня 2020 року наказом Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) «Про здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 » № 1209-к (т.3 а.с.23-24) наказано утворити дисциплінарну комісію з розгляду дисциплінарної справи стосовно ОСОБА_1 та здійснити дисциплінарне провадження.

ОСОБА_1 до Дисциплінарної комісії надав пояснення (т.3 а.с.55), у яких зазначив, що оскарження боржником бездіяльності державного виконавця відбувається виключно у суді; рішення суду, на виконання якого відкриті виконавчі провадження, не виконано; відносно позивача відсутні відкриті дисциплінарні провадження та відсутні рішення судів, де визнанні протиправними його дії чи рішення; звертає увагу на факт зловживання скаржником процесуальними правами.

04 червня 2020 року Дисциплінарна комісія повідомила ОСОБА_1 про місце та дату розгляду дисциплінарного провадження (т.3 а.с.68).

10 червня 2020 року за результатами дисциплінарного провадження Дисциплінарною комісією до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) внесено подання (т.3 а.с.92-108), відповідно до резолютивної частини якого зазначено, що за результатами розгляду матеріалів дисциплінарного провадження стосовно головного державного виконавця Другого приморського відділу ДВС у місті Одесі Південного МРУМЮ (м.Одеса) ОСОБА_1 , Дисциплінарною комісією вбачається наявність ознак дисциплінарного проступку, визначеного пунктом 5 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу» (невиконання або неналежне виконання посадових обовязків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень), однак, враховуючи обставини, що помякшують дисциплінарну відповідальність ОСОБА_1 , а саме: бездоганна поведінка та відсутність дисциплінарних стягнень, Дисциплінарна комісія надає пропозицію щодо закриття відповідного дисциплінарного провадження.

Також, за результатами дисциплінарного провадження членом Дисциплінарної комісії викладено окрему думку (т.3 а.с.109-116), відповідно до якої, оскільки в діях ОСОБА_1 наявні ознаки дисциплінарного проступку, визначеного пунктом 5 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу» (невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень), член Дисциплінарної комісії вважає за необхідне надати пропозицію щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді догани.

19 червня 2020 року Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Одеса) винесло наказ № 37-дв «Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 » (т.1 а.с.13-17), відповідно до якого наказано ОСОБА_1 , головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень), притягнути до дисциплінарної відповідальності та застосувати до нього дисциплінарне стягнення у виді догани.

Підставами прийняття вказаного рішення зазначено: подання дисциплінарної комісії Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з розгляду дисциплінарної справи стосовно ОСОБА_1 від 11.06.2020 року № 13537/04-54, окрема думка ОСОБА_5 голови дисциплінарної комісії Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з розгляду дисциплінарної справи стосовно ОСОБА_1 , дисциплінарна справа ОСОБА_1 , пояснення ОСОБА_1 від 19.06.2020 року.

Позивач не погодився із зазначеним наказом, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини між сторонами у даній справі регулюються правовими нормами Конституції України, Закону України «Про державну службу», Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5.

Згідно із частиною 1 статті 8 Закону України «Про державну службу», державний службовець зобов`язаний, зокрема, дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України. Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.

Законом України «Про державну службу» визначено принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Статтею 64 Закону України «Про державну службу» визначено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом. Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом.

Щодо твердження позивача, що скаржник має право оскаржувати дії державного виконавця виключно у судовому порядку, а відтак дисциплінарне провадження не може бути порушено за скаргою боржника суд оцінює критично, оскільки частиною 1 статті 68 Закону України «Про державну службу» передбачено, що дисциплінарне провадження порушується шляхом видання відповідного наказу (розпорядження): міністром - стосовно державного секретаря відповідного міністерства; суб`єктом призначення - стосовно інших державних службовців.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну службу», суб`єктом призначення є державний орган або посадова особа, яким відповідно до законодавства надано повноваження від імені держави призначати на відповідну посаду державної служби в державному органі та звільняти з такої посади.

У даній справі саме суб`єктом призначення було порушено дисциплінарне провадження, що відповідає приписам Закону України «Про державну службу»

Статтею 69 Закону України «Про державну службу» передбачено, що для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ.

За правилами частини 1 статті 73 Закону України «Про державну службу», з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Відповідно до частин 9, 10 статті 69 Закону України «Про державну службу», дисциплінарна комісія розглядає дисциплінарну справу державного службовця, сформовану в установленому цим Законом порядку. Результатом розгляду дисциплінарної справи державного службовця є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.

Таким чином, твердження позивача про обов`язковість висновків дисциплінарної комісії для суб`єкта призначення є таким, що прямо суперечить нормам Закону України «Про державну службу».

Згідно частиною 1 ст. 65 Закону України «Про державну службу», підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення. Пунктом 5 частини другої цієї ж статті визначено, що дисциплінарним проступком є, зокрема, невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Відповідно до п.1.4 посадової інструкції головного державного виконавця Другого приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, затвердженої начальником Головного територіального управління юстиції в Одеській області 10.05.2018 року (т.3 а.с.46-48), у своїй роботі головний державний виконавець керується Конституцією України, законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, наказами Міністра юстиції України, начальника Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Положенням про Другий приморський відділ державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області та розпорядженнями начальника.

Суд зазначає, що відповідно до ст.2 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ч.1 ст.258 ЦПК України, судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.

Згідно з ст.261 ЦПК України, ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Таким чином, свідоме, тривале невиконання позивачем ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 16.08.2019 року по справі № 2/1522/11374/11, яка набрала законної сили та про яку позивачу було достовірно відомо на думку суду є доказом вчинення дисциплінарного проступку.

З огляду на те, що позивач є державним виконавцем, державним службовцем, тобто зобов`язаний сумлінно та неухильно дотримуватися Конституції та законів України, його службова поведінка не повинна шкодити авторитету органу, на який покладено функцію примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), суд погоджується з позицією відповідача про неналежне виконання позивачем службових обов`язків та притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Щодо застосування до позивача саме догани як дисциплінарного стягнення суд зазначає, що частиною 1 статті 66 Закону України «Про державну службу», передбачено, що до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України «Про державну службу», дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Щодо пропорційності дисциплінарного стягнення у вигляді догани фактичним обставинам скоєного проступку суд зазначає, що імперативних обмежень щодо встановлення того чи іншого виду дисциплінарної відповідальності нормативно-правовими приписами не встановлено, визначення виду дисциплінарного стягнення належить безпосередньо до дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень, який вільний у виборі останнього.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення у вигляді догани відповідач діяв у межах власної дискреції.

Отже, проаналізувавши наведене, суд робить висновок, що оскаржуваний наказ є таким, що прийнятий на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Суд вважає за необхідним зазначити, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно - правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Відповідними доказами підтверджено, що Дисциплінарна комісія повністю та всебічно вивчила матеріали справи, встановила факт дисциплінарного проступку, а суб`єкт призначення дослідивши наведені доводи, перевірив матеріали дисциплінарної справи прийняв рішення щодо застосування дисциплінарного стягнення до державного службовця ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що згідно з вимогами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів влад них повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім фор мам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд вважає за необхідне вказати, що позовні вимоги є не обґрунтованими, не підтверджені нормативно та документально, а тому є такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Частиною 1 статті 120 КАС України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч.4 та ч.5 ст.120 КАС України останнім днем строку, який закінчується вказівкою на певний день, вважається цей день. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Враховуючи, що провадження у справі відкрито 02 вересня 2020 року, строки розгляду даної справи, визначені ст.258 КАС України, приймаючи до уваги те, що останній день розгляду справи припав на вихідний день (неділя), в силу положень ст.120 КАС України, рішення суду складено 02 листопада 2020 року (перший робочий день).

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправним та скасування наказу начальника відділу проходження державної служби управління персоналу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тимофія Дудіна № 37-дв від 19 червня 2020 року про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 , головного державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного, міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у вигляді догани - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ).

Відповідач - Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул. Богдана Хмельницького, буд.34, м.Одеса, ).

Суддя О.А. Вовченко