Справа № 560/1622/19
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2020-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1622/19

Головуючий у 1-й інстанції: Польовий О.Л.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

28 жовтня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Курка О. П. Білої Л.М.

секретар судового засідання: Аніщенко А.О.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року (ухвалена в м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

в липні 2020 року позивач звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з заявою про зміну способу та порядку виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року заяву задоволено.

Не погодившись з прийнятою ухвалою відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні заяви відмовити. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Так, апелянт вказує на те, що заявник у своїй заяві про зміну способу та порядку виконання судового рішення фактично просить суд змінити спосіб захисту з "стягнення" на "відшкодування" тобто фактично просить змінити рішення суду по суті, а не змінити чи встановити спосіб і порядок виконання судового рішення, що у відповідності до вимог КАС України є недопустимим.

Крім того, як на порушення процесуально права судом першої інстанції, апелянт зазначає про те, що у відповідності до вимог ст.378 КАС України повноваження щодо зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення належать до повноважень суду, що розглядав справу, тобто до повноважень Сьомого апеляційного адміністративного суду, що свідчить про порушення судом першої інстанції норм КАС України.

06 жовтня 2020 року до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.

Позивач в судовому засіданні щодо вимог апеляційної скарги заперечувала просила суд відмовити в її задоволенні.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлено завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

06 жовтня 2020 року до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника, перевіривши доводи заяви та відзиву, колегія суддів дійшла висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частинами 1 та 3 статті 378 КАС України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила:

1. Визнати дії і бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області та начальника цього управління Заярнюк Ольги Сергіївни протиправними з ненадання позивачу відповіді на її заяву-скаргу від 13 березня 2019 року й злочинні фальсифікації з надання відповіді 18 червня 2019 року, після відкриття провадження у судовій справі, зі зворотною датою від 28 березня 2019 року №741/З-8;

2. Стягнути з відповідача 10000 гривень моральної шкоди згідно зі статтею 56 Конституції України, законами "Про звернення громадян", "Про інформацію", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", заподіяної протиправними діями і бездіяльністю, грубими порушеннями прав позивача з ненадання їй відповіді на заяву-скаргу від 13 березня 2019 року та злочинні фальсифікації з надання відповіді 18 червня 2019 року, після відкриття провадження у судовій справі, зі зворотною датою від 28 березня 2019 року;

3. У разі задоволення позову просила суд відповідно до ст. 382 КАС України встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання цього рішення;

4. Відповідно до частини 9 статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України просила суд вчинити подання окремою ухвалою до ДБР у Хмельницькій області для перевірки ознак злочину за фактами службових підроблень службовими особами ГУ ПФУ у Хмельницькій області, зловживання службовими повноваженнями для розгляду цих злочинів проти прав і свобод позивача в окремій кримінальній справі. Усвідомлені фальсифікації щодо надання позивачу інформації - це зухвалі злочини чиновників цього державного органу влади.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним несвоєчасне надання Головним управлінням Пенсійного фонду України у Хмельницькій області відповіді на заяву-скаргу ОСОБА_1 від 13 березня 2019 року.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 моральну (немайнову) шкоду у розмірі 500 (п`ятсот) грн.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач та відповідач подали апеляційні скарги.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишено без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди скасоване.

Прийнято постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Визнано бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо ненадання відповіді ОСОБА_1 на заяву - скаргу від 13.03.2019 року протиправною.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3 000 ( три тисячі) гривень.

Тобто, в даному випадку, скасовуючи рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року, Сьомий апеляційний адміністративний суд діяв, як суд першої інстанції, а тому у відповідності до вимог статті 378 КАС України заява про зміну способу та порядку виконання постанови мала б розглядатись Сьомим апеляційним адміністративним судом, а не Хмельницьким окружним адміністративним судом, що свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального законодавства.

Даючи оцінку доводам заяви ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року, колегія суддів зазначає наступне.

Підставою для встановлення або зміни способу та порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Поняття способів захисту прав, свобод та інтересів особи в адміністративному судочинстві охоплюється визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цих прав, свобод та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Стаття 378 КАС містить не тільки механізм процесуальної процедури розгляду питань зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, а й підстави для розгляду цих питань. Оскільки ці підстави є матеріально-правовими, то їх слід розглядати у сукупності з положеннями статей 5 та 245 КАС України, які визначають зміст способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За правилами частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю; 7) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян; 8) примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян; 9) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів; 11) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України або про продовження строку такого затримання; 12) затримання іноземця або особи без громадянства до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні; 13) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 14) звільнення іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 15) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

За змістом частини 4 статті 245 КАС у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Стаття 124 Конституції України та стаття 14 КАС встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Підставою для встановлення або зміни способу та порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Тобто, під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Предметом судового розгляду в межах даної справи, було стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України моральної шкоди на користь ОСОБА_1 в розмірі 3000 грн.

Колегія суддів зазначає, що статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода завдана незаконними рішеннями органу державної влади, відшкодовується державою.

Тобто, відшкодування, у разі визнання судом незаконними дій чи рішень будь якого органу державної влади, повинно здійснюватись за рахунок держави, а саме за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з пунктом 1 Положення про Пенсійний фонд України , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року №280т Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому соціальному страхуванню.

Відповідно до частини другої статті 72 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" кошти пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України. Статтею 73 цього Закону визначений вичерпний перелік цілей, на які використовуються кошти Пенсійного фонду України, і встановлено заборону використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Водночас, суд зауважує, що відшкодування моральної шкоди цим Законом не передбачено.

Бюджетом Пенсійного фонду України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, не передбачено витрат на зазначені цілі.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну казначейську службу України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, Державна казначейська служба України реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Згідно підпункту 3 пункту 4 вищезазначеного положення, відповідно до покладених завдань Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Частиною другою статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845.

Згідно з пунктом 3 вказаного Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів ( про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

З огляду на вищенаведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що в спірному випадку відсутні обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, відповідно, судом не встановлено підстав, передбачених частиною 3 статті 378 КАС України, для зміни способу або порядку виконання судового рішення в цій справі.

Разом з тим, судова колегія зауважує, що зміна способу виконання рішення у даній справі, про який заявляє позивач у поданій заяві, фактично призведе до зміни рішення суду.

Відтак, встановлені обставини не дають підстав для висновку про неможливість виконання судового рішення, що відповідно до статті 378 КАС було б підставою для зміни способу чи порядку його виконання.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що зміна на підставі статті 378 КАС способу чи порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 245 КАС при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 11.11.2014 р. у справі № 21-394а14, Верховним Судом в постановах від 30.01.2018 р. у справі № 281/1820/14-а, від 30.07.2019 року у справі № 281/1618/14-а.

У зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від17 грудня 2019 року року не підлягає задоволенню.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити повністю.

Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди скасувати.

Прийняти постанову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну (встановлення) способу та порядку виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2019 року в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 3000 грн. - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 02 листопада 2020 року.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Курко О. П. Біла Л.М.