Справа № 380/1998/20
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2020-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 380/1998/20 пров. № А/857/10324/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Хобор Р.Б., Шевчук С.М.,

з участю секретаря судового засідання Цар М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року у справі № 380/1998/20 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Західатомбудсервіс" до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,-

суддя в 1-й інстанції Гавдик З.В.,

час ухвалення рішення 20.07.2020 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 20.07.2020 року,

В С Т А Н О В И В :

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Західатомбудсервіс звернулось до Львівського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, в якому просило:

- Визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення № від 29.11.2019 року;

- Визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення № від 29.11.2019 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач при прийнятті рішення про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем Податок на прибуток на суму 745421,00 грн., з яких за податковими зобов`язаннями 596 337,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 149084,00 грн. (податкове повідомлення-рішення № від 29.11.2019 року) та рішення про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем Податок на додану вартість на суму 828246,00 грн., з яких за податковими зобов`язаннями 662597,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 165649,00 грн. (податкове повідомлення-рішення № від 29.11.2019 року), вийшов за межі повноважень податкового органу, встановлених Податковим кодексом України та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, і прийняв спірні рішення, які суперечать законодавству.

Позивач виконував ряд будівельних та монтажних робіт загального призначення, будівництво об`єктів інженерної інфраструктури та транспортної інфраструктури, а також зведення, монтаж і демонтаж будинків, споруд, зміцнення їх аварійних частин на підставі відповідних ліцензії та спецдозволу, виданих Держархбудінспекцією та органами Держпраці у Львівській області.

В Акті перевірки не наведено жодних належних та допустимих доказів про відсутність фактичного виконання позивачем та його контрагентами господарських операцій, про відсутність витрат позивача у спірних правовідносинах, про наявність взаємопов`язаності позивача та його контрагентів, про несумісність предмету спірних правочинів з напрямом господарської діяльності позивача, про відсутність змін у складі і структурі активів осіб, котрі є сторонами спірних правочинів, що зумовлює необґрунтованість висновку суб`єкта владних повноважень про невідповідність закону вчинених за ним господарських операцій.

Відповідачем - не визначені порушення, безпосередньо допущені позивачем. З Акту перевірки вбачається, що первинним документам бухгалтерського обліку по спірним господарським операціям взагалі не надавалась оцінка на предмет підтвердження реальності господарських операцій, усі висновки спираються виключно на податкову інформацію з Єдиного реєстру податкових накладних по третім особам підприємствам, з якими співпрацювали контрагенти позивача.

Заперечуючи проти фізичної наявності товару, робіт та послуг у спірних правовідносинах, відповідач повинен діяти у порядку ч. 2 ст. 19 Конституції України та п. 73.5 ст. 73 ПК України і забезпечити проведення зустрічних звірок або у відповідності до ст.ст. 75-81 ПК України провести перевірки як Контрагентів Позивача, зазначених в Акті перевірки, так і контрагентів-покупців.

ГУ ДПС у Львівській області не забезпечило достовірності та обґрунтованості висновків проведеної перевірки і тому викладені в акті перевірки судження відносно контрагентів здійснені виключно на підставі інформації з баз даних ДПС України, що суперечить ПК України. Саме лише посилання відповідача про направлення листів про проведення зустрічної звірки за відсутності результатів такої звірки не є підставою для висновків щодо нереальності спірних господарських операцій Позивача з його Контрагентами.

Позивачем було сформовано показники з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств на підставі договорів, податкових і видаткових накладних, проектно-кошторисної документації, актів виконаних робіт, банківських виписок тощо, які підтверджують зміну активів позивача.

Згадані документи не містять жодних юридичних дефектів, що підтверджується самим податковим органом в акті перевірки, є чинними та ніким не скасованими, а тому позивач вважає факт отримання товару та робіт від Контрагентів доведеним.

Доводи відповідача про відсутність поставки товару контрагентами у зв`язку з ненаданням під час перевірки дорожніх листів, дорожні листи на момент виникнення спірних господарських операцій виключені з числа документів, що підтверджують перевезення товару.

Відповідач також посилається на відсутність деяких реквізитів в первинних документах. Проте відсутність деяких реквізитів первинного документу, за умови можливості ідентифікувати господарську операцію та її учасників, не тягне за собою недійсність самої операції.

Верховний Суд у постанові від 18.12.2018 у справа № 816/1118/17 з цього приводу зробив наступні висновки: Перевіряючи факт здійснення господарської операції, на підставі якої платником податків сформовано дані податкового обліку, суд досліджує товарність такої операції в сукупності чинників, що впливають на її реальний зміст. Зокрема, необхідно оцінити документи та інші дані, що відображені платником податків в податковому та бухгалтерському обліку, з урахуванням специфіки спірної господарської операції.

При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів чи допущення помилок в їх оформленні не може слугувати підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо іншими даними буде підтверджено фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податку у зв`язку з його господарською діяльністю.

Окремі недоліки у оформленні первинних документів не є беззаперечним свідченням фіктивності господарської операції.

Позивач також вважає за необхідне наголосити на визнаній відповідачем обставині реєстрації виписаних контрагентами позивача податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, що неможливо без одержання уповноваженими службовими чи посадовими особами платника податків електронного цифрового підпису, укладання договору про визнання електронних документів та невжиття податковою інспекцією будь-яких заходів з припинення дії згаданого договору.

Посилання в акті перевірки на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31.05.2019 у справі №757/27616/19-к, в якій згадується ТОВ Бельмонд Торг (стор.22 Акту перевірки) та ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2019 у справі №202/4005/19, в якій згадується ТОВ Сенсімар Буд (стор.29 Акту перевірки), як на докази нереальності господарських операцій даних підприємств з позивачем.

Позивач звертає увагу на те, що відносно ТОВ Сенсімар Буд, ТОВ Бельмонд Торг та/або їх службових осіб відсутній вирок суду в рамках кримінальних проваджень, зазначених в ухвалах слідчих суддів, а тому висновки відповідача є безпідставним припущенням, не підтвердженим жодним належним і допустимим доказом.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року у справі № 380/1998/20 позовні вимоги задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм ст.134,198 Податкового кодексу України.

Апелянт зазначає, що Головним управлінням ДПС у Львівській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ Західатомбудсервіс, з питань проведення взаємовідносин ТОВ Бельмонд Торг (42150354), ТзОВ Добробут Нова, ТОВ Сенсімар Буд за період грудень 2018р., за результатами якої складено акт від 07.11.2019 року за №337/05.1/36090447.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п. 5, п. 6, п. 7, п. 9 П(С)БО 16 Витрати, п.п.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, внаслідок чого підприємством занижено податок на прибуток на загальну суму 596 337 грн., в тому числі за 2018 рік у сумі 596 337 гривень та п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р., внаслідок чого підприємством занижено податок на додану вартість на загальну суму на загальну суму 662597 грн., в тому числі за грудень 2018 року у сумі 662597 гривень.

Перевіркою не підтверджено наявність у ТОВ Бельмонд Торг, ТОВ Добробут Нова, ТОВ Сенсімар Буд необхідних трудових ресурсів для фактичного виконання робіт (постачання продукції) в обмежені проміжки часу в різних містах України, виходячи з задекларованих в звітах їх обсягів та специфіки, тобто адміністративно-господарських можливостей, що об`єктивно необхідні для виконання взятих на себе господарських зобов`язань неможливо здійснити операції, що задекларовані у податковій звітності.

Просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року у справі № 380/1998/20 та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

23 жовтня 2020 року на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, яке мотивовано відсутністю можливості прибути на судове засідання, у зв`язку з лікуванням.

Клопотання задоволеним бути не може, оскільки жодних доказів підставності такого клопотання не надано. Крім того, виходячи з положень ч. 4 ст. 196 КАС України присутність осіб, які беруть участь у справі, є не обов`язковою та судом така обов`язковою не визнавалася, а відкладення справи, призведе до необґрунтованого затягування апеляційного розгляду, коли таку може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та наданих письмових пояснень позивача викладених у позовній заяві.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надав належних та допустимих доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі можуть свідчити, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності.

Натомість у даній справі відповідачем надано аналіз нереальності господарської діяльності не позивача, як платника податків, а лише контрагентів його контрагентів.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

На думку суду першої інстанції вказані обставини відповідачем саме щодо позивача не доведені. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 07.11.2019 року Головним управлінням ДПС у Львівській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ Західатомбудсервіс (код за ЄДРПОУ-36090447), з питань проведення взаємовідносин ТОВ Бельмонд Торг (42150354), ТзОВ Добробут Нова (42623817), ТОВ Сенсімар Буд (42150307) за період грудень 2018р., за результатами якої складено акт за №337/05.1/36090447.

На підставі висновків вказаного акта перевірки ГУ ДПС у Львівській області прийнято спірні податкові повідомлення-рішення:

- від 29.11.2019 № про збільшення грошового зобов`язання з ПДВ на 596337,00 грн. за основним платежем та на 149084,00 грн. за штрафними санкціями;

- від 29.11.2019 № про збільшення грошового зобов`язання з Податку на прибуток на 662597,00 грн. за основним платежем та на 165649,00 грн. за штрафними санкціями;

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає, що спірні рішення відповідача протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки вказані обставини, та зміст і реальність спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (далі - ПК України).

За визначенням підпункту 14.1.36. пункту 14.1. статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами

Підпунктом 16.1.2. пункту 16.1. статті 16 ПК України визначено обов`язок платника податків вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

При цьому, відповідно до абзацу дев`ятого цієї ж частини, неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Згідно п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до п.2.15 та п.2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства, містити всі обов`язкові реквізити та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які містять обов`язкові реквізити та підтверджують фактичне здійснення господарських операцій (видаткові накладні, акти виконаних робіт та інше.).

Слід зазначити, що податкова накладна не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку.

Відповідно до п.п. 201.6, 201.8, 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна є податковим документом.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті198 ПК України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За правилами пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Приписами пункту 135.2 статті 135 та пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України встановлено, що як доходи, так і витрати, визначаються на підставі первинних документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту та формування витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 Витрати, затверджене Міністерством фінансів України № 318 від 31.12.1999 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за № 27/4248 (далі - П(С)БО 16), визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності.

Згідно з п. 6 П(С)БО 16 витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Відповідно до п. 7 П(С)БО 16 витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Згідно із Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 Витрати:

5. Витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.

6. Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

7. Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.

Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

9. Не визнаються витратами й не включаються до звіту про фінансові результати:

9.1. Платежі за договорами комісії, агентськими угодами та іншими аналогічними договорами на користь комітента, принципала тощо.

9.2. Попередня (авансова) оплата запасів, робіт, послуг.

9.3. Погашення одержаних позик.

9.4. Інші зменшення активів або збільшення зобов`язань, що не відповідають ознакам, наведеним у пункті 6 цього Положення (стандарту).

9.5. Витрати, які відображаються зменшенням власного капіталу відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку.

9.6. Балансова вартість валюти.

Згідно із п.п. 134.1.1. п. 134.1. ст. 134 ПК України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 липня 2019 року по справі №813/6835/14.

Позиція відповідача у справі полягає у наступному.

До перевірки позивачем надано Договір поставки б/н від 01.10.2018 року на підтвердження виконання якого надано податкові та видаткові накладні. Також позивачем надано Договір підряду б/н від 01.12.2018 року, на підтвердження виконання якого позивачем надано акти виконаних робіт та податкові накладні. Одночасно позивачем на письмову вимогу ГУ ДПС у Львівській області від 25.10.2019 №1/05.1-15 не представлено товарно-транспортних накладних, у зв`язку з чим, неможливо визначити яким саме способом платник отримував товар, в якому пункті здійснювалось навантаження товару, яким транспортом відбувалось перевезення товару від ТОВ Бельмонд Торг до позивача. Не відомо де саме здійснювалось навантаження товару, хто був перевізником товару, ким приймався та кому передавався даний товар, тобто, не встановлено шлях руху товару. Вищевказані факти не підтверджують факту руху товару, що задокументований як придбаний у ТОВ Бельмонд Торг.

Відповідачем використано бази даних ГУ ДФС України, Єдиний реєстр податкових накладних, АІС ОР Податки, АІС Система автоматизованого співставлення податкових зобов`язань, АС Податковий блок, Архів електронної звітності Центру обробки електронної звітності ДФС України, інші джерела інформації та встановлено маніпулювання ТОВ Бельмонд Торг податковою звітністю з податку на додану вартість за періоди декларування ПДВ, охоплені перевіркою, а саме не відповідність номенклатури придбаного та реалізованого товару, робіт, послуг.

Згідно аналізу податкових накладних зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних встановлено придбання одного переліку товарів (робіт, послуг) та реалізації зовсім інших товарів (робіт, послуг). Крім того, про нереальність здійсненних господарських операцій, на думку податкового органу, свідчать наступні факти:

- відсутність будь-якої інформації про зберігання товарів (наявність власних або орендованих складських приміщень, угоди зберігання ТМЦ, відомості про місцезнаходження складів, їх площа, власник складських приміщень/орендодавця),

- відсутність інформації про транспортування товарів (наявність власних або орендованих транспортних засобів, визначення перевізника, вантажовідправника, вантажоотримувача, відомостей про маршрут, посередників у транспортуванні),

- відсутність інформації про власні або орендовані фонди, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства.

Згідно зареєстрованих податкових накладних в ЄРПН на адресу ТОВ Бельмонд Торг та його контрагентів - постачальників за період грудень 2018 року перевіркою встановлено відсутність по ланцюгу постачання реального джерела походження товарів, робіт та послуг, які в подальшому були реалізовані на адресу ТОВ Західатомбудсервіс, про що зазначено в податковій інформації, що унеможливлює встановлення походження товару, який в подальшому мав бути реалізовано на адресу ТОВ Західатомбудсервіс.

Також зазначає, що з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається що СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві розслідується кримінальне провадження №0000291 від 04.04.2019 за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205 КК України, в якому фігурує ТОВ Бельмонд Торг, та з процесуальних ухвал винесених в межах даного провадження вбачається, що відповідний суб`єкт господарювання здійснював свою діяльність виключно з метою надання податкової вигоди суб`єктам господарювання реального сектору економіки.

На думку відповідача вказані докази зібрані в процесі перевірки вказують на нереальність господарських відносин між позивачем та ТОВ Бельмонд Торг.

В ході проведення перевірки встановлено, що в періоді, що перевіряється позивач мав взаєморозрахунки із ТОВ Сенсімар Буд в період грудень 2018 року. До перевірки позивачем надано договори підряду від 01.12.2018 року, на підтвердження виконання яких надано акти приймання виконаних будівельних робіт, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати. Під час вказаної перевірки використано бази даних ГУ ДФС України, Єдиний реєстр податкових накладних, АІС ОР Податки, АІС Система автоматизованого співставлення податкових зобов`язань, АС Податковий блок, Архів електронної звітності Центру обробки електронної звітності ДФС України, інші джерела інформації та встановлено маніпулювання ТОВ Сенсімар Буд податковою звітністю з податку на додану вартість за періоди декларування ПДВ, охоплені перевіркою, а саме не відповідність номенклатури придбаного та реалізованого товару.

Відповідач зазначає, що згідно зареєстрованих податкових накладних в ЄРПН на адресу ТОВ Сенсімар Буд та його контрагентів - постачальників за період грудень 2018 року перевіркою встановлено відсутність по ланцюгу постачання реального джерела походження робіт, які в подальшому були реалізовані на адресу ТОВ Західатомбудсервіс.

Згідно аналізу податкових накладних зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних встановлено придбання одного переліку товарів (робіт, послуг) та реалізації зовсім інших товарів (робіт, послуг). Крім того, про нереальність здійсненних господарських операцій, на думку податкового органу, свідчать наступні факти:

- відсутність будь-якої інформації про зберігання товарів (наявність власних або орендованих складських приміщень, угоди зберігання ТМЦ, відомості про місцезнаходження складів, їх площа, власник складських приміщень/орендодавця),

- відсутність інформації про транспортування товарів (наявність власних або орендованих транспортних засобів, визначення перевізника, вантажовідправника, вантажоотримувача, відомостей про маршрут, посередників у транспортуванні),

- відсутність інформації про власні або орендовані фонди, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства.

А також зазначає, що з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається що СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві розслідується кримінальне провадження №0000291 від 04.04.2019 за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191 КК України, в якому фігурує адресу ТОВ Сенсімар Буд, та з процесуальних ухвал винесених в межах даного провадження вбачається, що відповідний суб`єкт господарювання здійснював свою діяльність виключно з метою надання податкової вигоди суб`єктам господарювання реального сектору економіки.

На думку відповідача, зазначені докази зібрані в процесі перевірки вказують на нереальність господарських відносин між позивачем та ТОВ Сенсімар Буд.

В ході проведення перевірки встановлено, що в періоді, що перевіряється позивач мав взаєморозрахунки із ТОВ Добробут Нова в період грудня 2018 року. До перевірки позивачем надано Договір підряду б/н від 01.10.2018 року на підтвердження виконання якого надано податкові та видаткові накладні. Позивачем на вимогу ГУ ДПС у Львівській області від не надано товарно-транспортних накладних, у зв`язку з чим, неможливо визначити яким саме способом платник отримував товар, в якому пункті здійснювалось навантаження товару, яким транспортом відбувалось перевезення товару від ТОВ Добробут Нова до ТОВ Західатомбудсервіс. Не відомо де саме здійснювалось навантаження товару, хто був перевізником товару, ким приймався та кому передавався даний товар, тобто, не встановлено шлях руху товару. Вищевказані факти не підтверджують факту руху товару, що задокументований як придбаний у ТОВ Добробут Нова. Під час вказаної перевірки використано бази даних ГУ ДФС України, Єдиний реєстр податкових накладних, АІС ОР Податки, АІС Система автоматизованого співставлення податкових зобов`язань, АС Податковий блок, Архів електронної звітності Центру обробки електронної звітності ДФС України, інші джерела інформації та встановлено маніпулювання ТОВ Дорбуд Нова податковою звітністю з податку на додану вартість за періоди декларування ПДВ, охоплені перевіркою, а саме не відповідність номенклатури придбаного та реалізованого товару.

Згідно зареєстрованих податкових накладних в ЄРПН на адресу ТОВ Дорбуд Нова та його контрагентів - постачальників за період грудень 2018 року перевіркою встановлено відсутність по ланцюгу постачання реального джерела походження товарів, робіт та послуг, які в подальшому були реалізовані на адресу ТОВ Західатомбудсервіс.

Згідно аналізу податкових накладних зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних встановлено придбання одного переліку товарів (робіт, послуг) та реалізації зовсім інших товарів (робіт, послуг). Крім того, про нереальність здійсненних господарських операцій, на думку податкового органу, свідчать наступні факти:

- відсутність будь-якої інформації про зберігання товарів (наявність власних або орендованих складських приміщень, угоди зберігання ТМЦ, відомості про місцезнаходження складів, їх площа, власник складських приміщень/орендодавця),

- відсутність інформації про транспортування товарів (наявність власних або орендованих транспортних засобів, визначення перевізника, вантажовідправника, вантажоотримувача, відомостей про маршрут, посередників у транспортуванні),

- відсутність інформації про власні або орендовані фонди, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства.

На думку відповідача зазначені докази зібрані в процесі перевірки вказують на нереальність господарських відносин між позивачем та ТОВ Добробут Нова.

В ході проведення перевірки встановлено, що відповідно до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за ІV квартал 2018 року, у штаті спірних контрагентів працювало по три особи включно з директорами.

Враховуючи специфіку виконання вищенаведених робіт, які характеризуються своєрідними фізичними властивостями робіт та потребують значного обсягу трудовитрат, особистої участі персоналу, необхідної наявності спеціальних знань (фаху) працівників для виконання робіт, тому відповідні роботи повинні здійснюватися із залученням стороннього трудового ресурсу, так як наявний трудовий ресурс недостатній для виконання таких робіт та постачання будівельних матеріалів.

Перевіркою не підтверджено наявність у ТОВ Бельмонд Торг, ТОВ Добробут Нова, ТОВ Сенсімар Буд необхідних трудових ресурсів для фактичного виконання робіт (постачання продукції) в обмежені проміжки часу в різних містах України, виходячи з задекларованих в звітах їх обсягів та специфіки, тобто адміністративно-господарських можливостей, що об`єктивно необхідні для виконання взятих на себе господарських зобов`язань неможливо здійснити операції, що задекларовані у податковій звітності.

Згідно правовою позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові від 20.01.2016 у справі за позовом ПАТ «МТС Україна» до Міжрегіонального головного управління Міністерства доходів і зборів України - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом. У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного (частина 2 ст. 77 КАС України). У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до встановленого частиною частина 1 ст. 77 КАС України обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу), повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов`язку.

Отже, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, платник податків повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові 21 січня 2020 рок по справі №808/846/16, від 12 листопада 2019 року по справі №802/1154/17-а.

У пункті 65 рішення Європейського суду з прав людини "Булвес АД" проти Болгарії" від 22.01.2009, (заява №3991/03) зазначено, що загальні інтереси спільноти полягають у підтриманні фінансової стабільності системи оподаткування ПДВ разом із її сукупністю нормам щодо нарахування ПДВ до сплати, податкових пільг, податкового кредиту та відшкодування ПДВ. Основними елементами підтримання такої стабільності слід визнати повне і своєчасне виконання усіма платниками ПДВ своїх зобов`язань щодо декларування та сплати ПДВ та, в кінцевому результаті, запобігання будь-яких видів шахрайських зловживань у вказаній системі.

Матеріалами справи підтверджено наступні операції позивача.

01.10.2018 року між позивачем, як Покупцем, та ТОВ Дорбуд Нова, як Постачальником, укладено Договір поставки №б/н, відповідно до п.1.1 та п.1.2 якого Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупця товар будівельні матеріали, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товар згідно умов договору.

Поставка товару здійснюється відповідно до поданих Покупцем та погоджених Постачальником заявок на поставку товару (п.2.1 договору).

Загальна ціна договору складає загальну вартість всього поставленого товару Покупцю, що засвідчується підписаними уповноваженими представниками сторін видатковими накладними на товар (п.3.3 договору).

Передача товару Постачальником здійснюється автомобільним чи іншим транспортом Постачальника та/або третіх осіб (перевізників), який відповідає вимогам щодо зберігання та транспортування товару. Базисна умова поставки визначається на кожну окрему партію поставленого товару та погоджується у заявках (п.2.7 Договору).

З 19.12.2018 року по 21.12.2018 року, на виконання раніше узгоджених заявок на товар, згідно накладних за №РН-12-13, №РН-12-0120, №РН-12-0220, №РН-12-0320, №РН-12-0420, №РН-12-14, а також товарно-транспортних накладних ТОВ Дорбуд Нова було передано, а позивачем отримано товар на загальну суму 1168746,32 грн.

На підставі події передання товару, ТОВ Дорбуд Нова було виписано податкові накладні від 19.12.2018 року за №13, від 20.12.2018 року за №14, №15, №16, №17, від 21.12.2018 року за №19, які згідно витягу з ЄРПН, були прийняті та зареєстровані органами ДПС України.

На виконання вимог Договору, згідно платіжних доручень та банківських виписок позивачем перераховано ТОВ Дорбуд Нова 1168746,32 грн. за отриманий товар.

20.12.2018 року між позивачем, як Замовником, та ТОВ Дорбуд Нова, як Виконавцем, підписано акт приймання-передачі виконаної роботи щодо отримання послуг будівельної техніки (автонавантажувача, компресору, крану тощо) на суму 19613,47 грн.

На підставі події отримання послуги, ТОВ Дорбуд Нова було виписано податкову накладну від 20.12.2018 року за №18, яка згідно витягу з ЄРПН, була прийнята та зареєстрована органами ДПС України.

На виконання акту приймання-передачі виконаної роботи, згідно платіжного доручення №32 від 07.02.2019 року позивачем перераховано ТОВ Дорбуд Нова 19613,47 грн.

Розрахунки між позивачем та зазначеним контрагентом відображено у оборотно-сальдовій відомості по рахунку 631, згідно якої по контрагенту ТОВ Дорбуд Нова кредиторська та дебіторська заборгованість станом на 1 квартал 2019 року відсутня.

Отриманий за Договором поставки №б/н від 01.10.2018 року товар в подальшому був використаний позивачем під час виконання робіт по об`єктах: Створення регіонального центру сприяння здорового способу життя на базі НВК СЗШ №2-гімназія в м. Трускавець (реконструкція) (Коригування) - Договір №270 від 12.10.2018 року; Капітальний ремонт народного дому (додаткові роботи) в с.Загір`я Пустомитівського району Львівської області - Договір №279 від 03.12.2018; Реконструкція приміщень Мостиської ДНЗ по вул.16-липня, 9 в м.Мостиська Львівської області - Договір №Z-8 від 29.08.2018 ; Реконструкція Народного дому смт. Підкамінь Бродівського району Львівської області - Договір №205 від 19.10.2018.

Позивач зазначає, що локальні кошториси на роботи, які є невід`ємними частинами вказаних договорів, підсумкові відомості ресурсів, а також акти приймання виконаних робіт, підписані сторонами в рамках договорів, свідчать про використання під час будівельно-монтажних робіт матеріалів, придбаних Позивачем попередньо у ТОВ Дорбуд Нова.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в акті перевірки зазначено про відсутність товару не у контрагента позивача - ТОВ Дорбуд Нова, а у одного попереднього постачальника в ланцюгу поставок, який не був постачальником ТОВ Дорбуд Нова - ТОВ Бонамарт.

01.10.2018 року між позивачем, як Покупцем, та ТОВ Бельмонд Торг, як Постачальником, укладено Договір поставки №б/н, відповідно до п.1.1 та п.1.2 якого Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупця товар будівельні матеріали, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товар згідно умов договору. Поставка товару здійснюється відповідно до поданих Покупцем та погоджених Постачальником заявок на поставку товару (п.2.1 договору). Загальна ціна договору складає загальну вартість всього поставленого товару Покупцю, що засвідчується підписаними уповноваженими представниками сторін видатковими накладними на товар (п.3.3 договору). Передача товару Постачальником здійснюється автомобільним чи іншим транспортом Постачальника та/або третіх осіб (перевізників), який відповідає вимогам щодо зберігання та транспортування товару. Базисна умова поставки визначається на кожну окрему партію поставленого товару та погоджується у заявках (п.2.7 Договору).

З 10.12.2018 року по 18.12.2018 року, на виконання раніше узгоджених заявок на товар, згідно накладних за №РН-12-1, №РН-12-2, №РН-12-3, №РН-12-4, №РН-12-5, №РН-12-6, №РН-12-7, №РН-12-8, №РН-12-9, №РН-12-10, №РН-12-11, №РН-12-12, а також товарно-транспортних накладних ТОВ Бельмонд Торг передано, а позивачем отримано товар на загальну суму 1523494,80 грн.

На підставі події передання товару, ТОВ Бельмонд Торг виписано податкові накладні від 10.12.2018 року за №257, №258, від 11.12.2018 року за №259, №260, від 16.12.2018 року за №856, №854, №860, №863, від 17.12.2018 року за №876, №865, від 18.12.2018 року за №867, №869, які згідно витягу з ЄРПН, були прийняті та зареєстровані органами ДПС України.

На виконання вимог Договору, згідно платіжних доручень та банківських виписок Позивачем було перераховано ТОВ Бельмонд Торг 1523494,80 грн. за отриманий товар.

Сторонами Договору поставки №б/н від 01.10.2018 року було належним чином оформлено всі необхідні первинні розрахунково-фінансові документи, які безпосередньо підтверджують поставку товару Позивачу його контрагентом.

06.12.2018 року між позивачем, як Замовником, та ТОВ Бельмонд Торг, як Виконавцем, підписано 2 акти приймання-передачі виконаної роботи щодо отримання транспортних послуг з перевезення будівельних матеріалів (щебінь) в с.Гуменець Пустомитівського р-ну Львівської області на загальну суму 41118,06 грн.

На підставі події отримання послуг, ТОВ Бельмонд Торг виписано податкові накладні від 06.12.2018 року за №244 та №247, які, згідно витягу з ЄРПН, були прийняті та зареєстровані органами ДПС України. На виконання актів приймання-передачі виконаної роботи, згідно платіжного доручення №257 від 27.12.2018 року позивачем було перераховано ТОВ Бельмонд Торг 41118,06 грн.

07.12.2018 між позивачем, як Замовником, та ТОВ Бельмонд Торг, як Виконавцем, підписано акт приймання-передачі виконаної роботи щодо отримання послуг будівельної техніки (автомобіля бортового, компресору, крану, розчинонасосу тощо) на суму 11008,13 грн.

На підставі події отримання послуги, ТОВ Бельмонд Торг було виписано податкову накладну від 07.12.2018 року за №249, яка, згідно витягу з ЄРПН, була прийнята та зареєстрована органами ДПС України.

На виконання акту приймання-передачі виконаної роботи, згідно платіжного доручення №258 від 27.12.2018 року позивачем перераховано ТОВ Бельмонд Торг 11008,14 грн.

Отриманий за Договором поставки №б/н від 01.10.2018 товар в подальшому був використаний Позивачем під час виконання робіт по об`єктах: Створення регіонального центру сприяння здорового способу життя на базі НВК СЗШ №2-гімназія в м.Трускавець (реконструкція) (Коригування) - Договір №270 від 12.10.2018; Капітальний ремонт народного дому (додаткові роботи) в с.Загір`я Пустомитівського району Львівської області - Договір №279 від 03.12.2018; Реконструкція приміщень Мостиської ДНЗ по вул.16-липня, 9 в м.Мостиська Львівської області - Договір №Z-8 від 29.08.2018; Реконструкція Народного дому смт. Підкамінь Бродівського району Львівської області - Договір №205 від 19.10.2018. Локальні кошториси на роботи, які є невід`ємними частинами вказаних договорів, підсумкові відомості ресурсів, а також акти приймання виконаних робіт, підписані сторонами в рамках договорів, свідчать про використання під час будівельно-монтажних робіт матеріалів, придбаних Позивачем попередньо у ТОВ Бельмонд Торг.

01.12.2018 між позивачем, як Підрядником, та ТОВ Бельмонд Торг, як Субпідрядником, було укладено Договір підряду № б/н, відповідно до п.1.1 якого Субпідрядник зобов`язується виконати за завданням Підрядника роботи по об`єкту: Реконструкція Народного дому смт. Підкамінь Бродівського району Львівської області, а підрядник зобов`язується прийняти і оплатити виконані роботи. Субпідрядник виконує роботи з матеріалів Підрядника, або з власних матеріалів, попередньо погодивши це з Підрядником. Вартість робіт по даному договору сторони встановили в розмірі 226849,63 грн., що обґрунтовано в договірній ціні та локальному кошторисі (додатки до договору). При цьому Субпідрядник відшкодовує підряднику вартість генпідрядних послуг в розмірі 3% від суми акту виконаних робіт форми КБ-2в (п.2.4 договору). На виконання вимог п.3.1.3 та п.3.2.1 договору, які покладають на Підрядника забезпечення Субпідрядника проектною документацією та постачання матеріалів для виконання робіт в частині, погодженій сторонами, позивач передав ТОВ Бельмонд Торг технічне завдання з визначеними обсягами робіт, а також будівельні матеріали, що підтверджується актами прийому-передачі будівельних матеріалів №2 від 11.12.2018 року та №6 від 20.12.2018 року. Період виконання обумовлених робіт визначено сторонами з 01.12.2018 по 31.12.2018 (п.2.1 Договору). Субпідрядником складено та направлено Підряднику акт приймання виконаних будівельних робіт (за формою №КБ-2в), довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (за формою №КБ-3), підсумкову відомість ресурсів за звітний період та розрахунок загальновиробничих витрат до акту виконаних робіт. Загальна вартість виконаних робіт згідно зазначених документів становить 226849,63 грн. (з урахуванням виключення вартості матеріальних ресурсів поставки Підрядника та вартості генпідрядних послуг). Контрагентом Позивача було виписано податкову накладну № 254 від 07.12.2018 р., яка згідно витягу з ЄРПН, була прийнята та зареєстрована органами ДПС України. Позивачем перераховано 226 849,63 грн. за виконані роботи.

ТОВ Бельмонд Торг залучалось Позивачем в якості субпідрядника з метою виконання будівельних робіт за Договором на виконання будівельних робіт №205 від 19.10.2018 року, укладеного між позивачем, як Генпідрядником, та Підкамінською селищною радою Бродівського району Львівської області, як Замовником. Згідно п.1.1 Генпідрядник зобов`язується відповідно до проектної документації та умов договору на свій ризик, власними і залученими силами та способам виконати роботи по об`єкту: Реконструкція Народного дому смт. Підкамінь Бродівського району Львівської області, а Замовник - прийняти і оплатити такі роботи. Сторонами договору встановлено динамічну ціну робіт 970 035,00 грн. (п.3.1 договору), та обґрунтовано в договірній ціні та локальних кошторисах на будівельні роботи. Період виконання робіт з жовтня по грудень 2018 року. Роботи, які виконувались ТОВ Бельмонд Торг, як субпідрядником, визначені в Акті №6 приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в) від 21.12.2018, підписаного уповноваженими особами Замовника будівництва та Генпідрядника.

На підставі настання події отримання оплати позивачем підписано та зареєстровано податкову накладну №254 від 07.12.2018 року. Отримання Позивачем оплати за виконані роботи від Підкамінської селищної ради Бродівського району Львівської області підтверджується банківською випискою за грудень 2018 року.

Розрахунки між позивачем та ТОВ Бельмонд Торг відображено у оборотно-сальдовій відомості по рахунку 631, згідно якої по контрагенту ТОВ Бельмонд Торг кредиторська та дебіторська заборгованість станом на 1 квартал 2019 року відсутня.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в акті перевірки зазначено про відсутність товару не у ТОВ Бельмонд Торг, а у одного попереднього постачальника в ланцюгу поставок, який не був постачальником ТОВ Бельмонд Торг - ТОВ Драйв Зон.

В свою чергу, для виконання ряду будівельних робіт Позивачем залучалось ТОВ Сенсімар Буд, в якості субпідрядника, у зв`язку з наявністю у останнього виробничих та трудових ресурсів, а також ліцензії на виконання будівельних та монтажних робіт загального призначення та будівництва об`єктів інженерної інфраструктури.

01.12.2018 між Позивачем, як Підрядником, та ТОВ Сенсімар Буд, як Субпідрядником, було укладено 3 (три) Договори підряду щодо виконання будівельно-монтажних робіт по об`єкту: Створення регіонального центру сприяння здорового способу життя на базі НВК СЗШ №2-гімназія в м.Трускавець (реконструкція) (Коригування). Пунктом 1.1. вказаних договорів передбачено виконання Субпідрядником робіт з матеріалів Підрядника або з власних матеріалів за попереднім погодженням сторонами. Вартість робіт по договорам підряду сторони встановили в розмірах 292182,62 грн., 303802,84 грн. та 15744,26 грн., що обґрунтовано в договірній ціні та локальних кошторисах (додатки до договорів). Субпідрядник відшкодовує Підряднику вартість генпідрядних послуг в розмірі 3% від суми акту виконаних робіт форми КБ-2в (п.2.3 договорів підряду). На виконання вимог п.3.1.3 та п.3.2.1 договору, які покладають на Підрядника забезпечення Субпідрядника проектною документацією та постачання матеріалів для виконання робіт в частині, погодженій сторонами, ТОВ ЗАБС передало ТОВ Сенсімар Буд технічні завдання з визначеними обсягами робіт по кожному з договорів на виконання робіт по вказаному об`єкту, а також будівельні матеріали, що підтверджується актами прийому-передачі будівельних матеріалів №5 від 20.12.2018 та №7 від 16.12.2018. Період виконання обумовлених робіт визначено сторонами з 01.12.2018 по 31.12.2018 (п.2.1 договорів).

Субпідрядником складено та направлено Підряднику акти приймання виконаних будівельних робіт (за формою №КБ-2в), довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (за формою №КБ-3), підсумкові відомості ресурсів за звітний період та розрахунки загальновиробничих витрат до актів виконаних робіт. Загальна вартість виконаних робіт згідно зазначених документів становить 292182,62 грн., 303802,84 грн. та 15744,26 грн. відповідно (з урахуванням виключення вартості матеріальних ресурсів поставки Підрядника та вартості генпідрядних послуг). Контрагентом Позивача виписано податкові накладні № 62 від 12.12.2018 року, №63 від 12.12.2018 року та №205 від 22.12.2018 року, які згідно витягу з ЄРПН, були прийняті та зареєстровані органами ДПС України.

Згідно платіжних доручень № від 04.01.2019 року Позивачем було перераховано 595985,46 грн. на користь ТОВ Сенсімар Буд за виконані роботи по об`єкту: Створення регіонального центру сприяння здорового способу життя на базі НВК СЗШ №2-гімназія в м.Трускавець (реконструкція) (Коригування).

ТОВ Сенсімар Буд залучалось позивачем в якості субпідрядника з метою виконання частини будівельних робіт за Договором на закупівлю: Створення регіонального центру сприяння здорового способу життя на базі НВК СЗШ №2-гімназія в м.Трускавець (реконструкція) (Коригування) №270 від 12.10.2018, укладеного між позивачем, як Генпідрядником, та Відділом освіти Трускавецької міської ради, як Замовником. Згідно п.1.1 Генпідрядник зобов`язується власними силами і засобами, в обумовлений строк у відповідності до замовлення і вимог проектно-кошторисної документації, будівельних норм і правил виконати роботи - Створення регіонального центру сприяння здорового способу життя на базі НВК СЗШ №2-гімназія в м.Трускавець (реконструкція) (Коригування) (згідно ДСТУ Б Д.1.1-2013 Правила визначення вартості будівництва) (Код національного класифікатора України ДК 021:2015 Єдиний закупівельний словник - 45000000-7 Будівельні роботи на поточний ремонт), а Замовник зобов`язується прийняти і оплатити виконані роботи.

Сторонами договору встановлено договірну ціну 35400000,00 грн. (п.3.1 договору), та обґрунтовано в договірній ціні та локальних кошторисах на будівельні роботи. Вартість робіт на 2018 рік в межах бюджетного фінансування встановлювалась в розмірі 5 000 000,00 грн. (п.3.2 договору). Період виконання робіт з жовтня 2018 року по грудень 2019 року.

Роботи, які виконувались ТОВ Сенсімар Буд, як субпідрядником, визначені в:

- Акті приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в) на суму 1844839,20 грн. та довідці про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (КБ-3) від 26.12.2018, підписані уповноваженими особами Замовника будівництва та Генпідрядника;

- Акті приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в) на суму 1508140,80 грн. та довідці про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (КБ-3) №1 від 30.12.2018, підписані уповноваженими особами Замовника будівництва та Генпідрядника;

- Акті приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в) на суму 1600000,00 грн. та довідці про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (КБ-3) №2 від 13.12.2018, підписані уповноваженими особами Замовника будівництва та Генпідрядника.

Позивачем підписано та зареєстровано відповідні податкові накладні. Отримання Позивачем часткової оплати за виконані роботи від Відділу освіти Трускавецької міської ради підтверджується банківською випискою за грудень 2018 року.

01.12.2018 між позивачем, як Підрядником, та ТОВ Сенсімар Буд, як Субпідрядником, укладено 2 (два) Договори підряду щодо виконання будівельно-монтажних робіт по об`єкту: Реконструкція приміщень Мостиського ДНЗ по вул.16-липня, 9 в м.Мостиська Львівської області. Пунктом 1.1. вказаних договорів передбачено виконання Субпідрядником робіт з матеріалів Підрядника або з власних матеріалів за попереднім погодженням сторонами. Вартість робіт по договорам підряду сторони встановили в розмірах 203897,48 грн. та 151531,57 грн. відповідно, що обґрунтовано в договірній ціні та локальних кошторисах на будівельні роботи (додатки до договорів). Субпідрядник відшкодовує Підряднику вартість генпідрядних послуг в розмірі 3% від суми акту виконаних робіт форми КБ-2в (п.2.3 договорів підряду). На виконання вимог п.3.1.3 та п.3.2.1 договору, які покладають на Підрядника забезпечення Субпідрядника проектною документацією та постачання матеріалів для виконання робіт в частині, погодженій сторонами, ТОВ ЗАБС передало ТОВ Сенсімар Буд технічні завдання з визначеними обсягами робіт по кожному з договорів на виконання робіт по вказаному об`єкту, а також будівельні матеріали, що підтверджується актом прийому-передачі будівельних матеріалів №1 від 10.12.2018. Період виконання обумовлених робіт визначено сторонами з 01.12.2018 по 31.12.2018 (п.2.1 договорів). Субпідрядником складено та направлено Підряднику акти приймання виконаних будівельних робіт (за формою №КБ-2в), довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (за формою №КБ-3), підсумкові відомості ресурсів за звітний період та розрахунки загальновиробничих витрат до актів виконаних робіт. Загальна вартість виконаних робіт згідно зазначених документів становить 203897,48 грн. та 151531,57 грн. відповідно (з урахуванням виключення вартості матеріальних ресурсів поставки Підрядника та вартості генпідрядних послуг).

Контрагентом позивача було виписано податкові накладні № 61 від 03.12.2018 р. та №60 від 03.12.2018, які згідно витягу з ЄРПН, були прийняті та зареєстровані органами ДПС України. Позивачем перераховано 678760,67 грн. на користь ТОВ Сенсімар Буд за виконані роботи по об`єкту: Реконструкція приміщень Мостиського ДНЗ по вул.16-липня, 9 в м.Мостиська Львівської області. ТОВ Сенсімар Буд залучалось позивачем в якості субпідрядника з метою виконання частини будівельних робіт за Договором на виконання будівельних робіт №Z-8 від 29.08.2018, укладеного між позивачем, як Підрядником, та Відділом освіти, культури і туризму, молоді і спорту Мостиської міської ради Львівської області, як Замовником. Так, згідно п.1.1 договору Підрядник зобов`язується власними силами і засобами, в обумовлений строк у відповідності до замовлення і вимог проектно-кошторисної документації, будівельних норм і правил виконати роботи - Реконструкція приміщень Мостиського ДНЗ по вул.16-липня, 9 в м.Мостиська Львівської області (згідно ДСТУ Б Д.1.1-2013 Правила визначення вартості будівництва) (Код національного класифікатора України ДК 021:2015 Єдиний закупівельний словник - 45000000-7 Будівельні роботи на поточний ремонт), а Замовник зобов`язується прийняти і оплатити виконані роботи. Сторонами договору встановлено договірну ціну 2529252,06 грн. (п.3.1 договору в редакції додаткової угоди №2 від 19.12.2018), та обґрунтовано в договірній ціні та локальних кошторисах на будівельні роботи, з урахуванням змін, визначених додатковими угодами від 12.11.2018 року та від 19.12.2018 року. Період виконання робіт з вересня по грудень 2018 року. Роботи, які виконувались ТОВ Сенсімар Буд, як субпідрядником, визначені в Акті приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в) №3 від 22.12.2018 року на суму 678760,68 грн. та довідці про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (КБ-3) від 22.12.2018 року, підписані уповноваженими особами Замовника будівництва та Генпідрядника.

Позивачем підписано та зареєстровано податкову накладну № 1215 від 27.12.2018 року. Отримання Позивачем часткової оплати за виконані роботи від Відділу освіти, культури і туризму, молоді і спорту Мостиської міської ради Львівської області підтверджується банківською випискою за грудень 2018 року.

01.12.2018 року між позивачем, як Підрядником, та ТОВ Сенсімар Буд, як Субпідрядником, було укладено Договір підряду №б/н, відповідно до п.1.1 якого Субпідрядник зобов`язується виконати за завданням Підрядника роботи по об`єкту: Капітальний ремонт народного дому (додаткові роботи) в с.Загір`я Пустомитівського району Львівської області, а Підрядник зобов`язується прийняти і оплатити виконані роботи. Субпідрядник виконує роботи з матеріалів Підрядника або з власних матеріалів, попередньо погодивши це з Підрядником. Вартість робіт по договору становить 17589,62 грн., що обґрунтовано в договірній ціні та локальному кошторисі на будівельні роботи (додатки до договорів). При цьому Субпідрядник відшкодовує Підряднику вартість генпідрядних послуг в розмірі 3% від суми акту виконаних робіт форми КБ-2в (п.2.3 договорів підряду). На виконання вимог п.3.1.3 та п.3.2.1 договору, які покладають на Підрядника забезпечення Субпідрядника проектною документацією та постачання матеріалів для виконання робіт в частині, погодженій сторонами, позивач передав ТОВ Сенсімар Буд технічне завдання з визначеними обсягами робіт, а також будівельні матеріали, що підтверджується актом прийому-передачі будівельних матеріалів №4 від 18.12.2018 року. Період виконання обумовлених робіт визначено сторонами з 01.12.2018 року по 31.12.2018 року (п.2.1 договору). Субпідрядником складено та направлено Підряднику акт приймання виконаних будівельних робіт (за формою №КБ-2в), довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (за формою №КБ-3), підсумкову відомості ресурсів за звітний період та розрахунки загальновиробничих витрат до акту виконаних робіт. Загальна вартість виконаних робіт згідно зазначених документів становить 17589,62 грн. (з урахуванням виключення вартості генпідрядних послуг). Контрагентом Позивача виписано податкову накладну № 64 від 17.12.2018 року, яка згідно витягу з ЄРПН, була прийнята та зареєстрована органами ДПС України. Згідно платіжного доручення №8 від 04.01.2019 року позивачем перераховано 17589,62 грн. на користь ТОВ Сенсімар Буд за виконані роботи по об`єкту: Капітальний ремонт народного дому (додаткові роботи) в с.Загір`я Пустомитівського району Львівської області.

ТОВ Сенсімар Буд залучалось позивачем в якості субпідрядника з метою виконання будівельних робіт за Договором на виконання будівельних робіт №279 від 03.12.2018, укладеного між позивачем, як Генпідрядником, та Відділом культури Пустомитівської районної державної адміністрації, як Замовником. Так, згідно з п.1.1 договору Генпідрядник зобов`язується відповідно до проектної документації та умов Договору на свій ризик, власними і залученими силами та способами виконати роботи по об`єкту Капітальний ремонт народного дому (додаткові роботи) в с.Загір`я Пустомитівського району Львівської області. Коригування, а Замовник - прийняти і оплатити такі роботи. Сторонами договору встановлено динамічну договірну ціну 18133,62 грн. (п.3.1 договору) та обґрунтовано в договірній ціні та локальному кошторисі на будівельні роботи. Період виконання робіт з листопада по грудень 2018 року. Роботи, які виконувались ТОВ Сенсімар Буд, як субпідрядником, визначені в Акті приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в) та довідці про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (КБ-3) від 30.12.2018 на суму 18 133,62 грн., підписані уповноваженими особами Замовника будівництва та Генпідрядника. Позивачем підписано та зареєстровано податкову накладну № 1201 від 12.12.2018 на підставі події отримання бюджетних коштів. Отримання Позивачем оплати за виконані роботи від Відділу культури Пустомитівської районної державної адміністрації підтверджується банківською випискою за грудень 2018 року.

Усі розрахунки між позивачем та ТОВ Сенсімар Буд відображено у оборотно-сальдовій відомості по рахунку 631, згідно якої по контрагенту ТОВ Сенсімар Буд кредиторська та дебіторська заборгованість станом на 1 квартал 2019 року відсутня.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в Акті перевірки зазначено про відсутність придбаних позивачем робіт не у ТОВ Сенсімар Буд, а у одного попереднього постачальника робіт в ланцюгу поставок, який не був постачальником ТОВ Сенсімар Буд - ТОВ Рост Проміндустрія.

В свою чергу, на спростування встановлених обставин, відповідач не надав належних та допустимих доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі можуть свідчити, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності.

На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, позивач має відповідні первинні документи, які належно оформленими, містять необхідні реквізити, підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, свідчать реальність вчинення спірних господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Висновки відповідача про порушення позивачем податкового законодавства по суті ґрунтуються на лише податковій інформації та інформації по справа в яких лише фігурують контрагенти позивача та їх контрагенти.

Вказана податкова інформація не містить жодних даних щодо предмету спору. При формуванні податкової інформації не досліджувалась діяльність позивача. Неможливість реалізації органами державної фіскальної служби визначеної чинним законодавством України компетенції не є доказом вчинення порушення податкового законодавства.

Зазначений етап контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства та аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника. Адже питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов`язаних з нарахуванням і сплатою податку.

За умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об`єктивної зміни складу активів платника податків - покупця, будь-які порушення постачальниками товару правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення покупця права на валові витрати чи податковий кредит.

Платник податків (покупець товару) не має обов`язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням постачальниками товару вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на валові витрати чи податковий кредит за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів.

Такий платник не повинен притягуватися до відповідальності в тому випадку, якщо він здійснював реальну господарську операцію.

Нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару, укладення покупцем товару договору з метою безпідставного формування податкового кредиту з податку на додану вартість та валових витрат з понесених витрат за придбання товару має підтверджуватися належними та допустимими доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сама лише податкова інформація не є тим джерелом отримання податкової інформації, яка згідно положень ст. 83 ПК України визначена в якості підстави для висновків посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок, а відтак не може вважатись доказом вчинення порушень податкового законодавства таким платником.

Крім того, наявність кримінальних проваджень, в яких фігурують контрагенти позивача та їх контрагенти також не є беззаперечними доказами нереальності спірно господарських операцій. Податковим органом не надано доказів наявності жодних судових рішень, що набрали законної сили, якими встановлено будь-які порушення податкового чи кримінального законодавства позивачем чи його контрагентами. Жодна із об`єктивних чи суб`єктивних обставин вищевказаних кримінальних дій, щодо позивача у даній справі відповідачем будь-якими належними та допустимими доказами не підтверджені. Крім цього, на даний час згідно наданих відповідачем доказів по вищезазначених кримінальних справах здійснюється досудове розслідування, вироки суду, що набрали законної сили по вказаних справах відсутні.

Відповідно висновки відповідача по даній справі про порушення позивачем вищевказаних вимог Податкового кодексу України, є передчасними, оскільки в основному гуртуються на податковій інформації та матеріалах кримінальних проваджень, які не знайшли свого підтвердження у встановленому кримінально процесуальному порядку.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги щодо безпідставного включення до податкового кредиту сум ПДВ та до витрат собівартості придбаних робіт (послуг) колегією суддів враховано таке.

Відповідно до п. 85.4 ст. 85 ПК України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до п. 5 Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №727 від 20.08.2015, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.10.2015 за № 1300/27745 (зі змінами і доповненнями), факти виявлених порушень законодавства з питань податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Отож, в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б підтверджували правомірність інформації відповідача стосовно відображених порушень.

Також, судом встановлено, що надані до перевірки документи за операціями з переліченими контрагентами містять всі обов`язкові реквізити, містять ідентифікаційні дані керівників юридичних осіб які їх підписали. Зі сторони покупця вказані документи підписані керівником позивача, що підтверджено в ході розгляду справи та не спростовано відповідачем. Вказані документи розкривають зміст господарської операції та підтверджують обставини щодо фактичного виконання робіт (послуг), а відтак є первинними документами в розумінні вимог названого Закону № 996-ХIV та пунктів 2.4, 2.5, 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88.

Надані до перевірки та суду копії первинних документів, містять відомості які у повній мірі відображають суть господарських операцій, що відбулись між позивачем та його контрагентом. Досліджені судом первинні документи, які згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, є підставою для податкового обліку.

Колегія суддів зазначає, що контролюючим органом всупереч вимог ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили, що наявні у контрагентів трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для виконання умов договору. Перевірки первинних документів вказаних контрагентів проведено не було, пояснень у осіб відповідальних за здійснення вказаних видів діяльності не відбиралось, а відтак відображені в акті перевірки позивача відомості за результатами аналізу інформаційного ресурсу бази податкового обліку відповідача є нічим іншим, як ймовірним припущенням відповідача стосовно відсутності у контрагентів необхідних виробничих та трудових ресурсів для виконання вказаного обсягу робіт.

Оцінка документів, як письмових доказів, здійснюється відповідно до положень процесуального принципу допустимості доказів, закріпленого на час вирішення спору статтею 70 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною четвертою якої визначено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання скаржника на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання, а також податкову інформацію надану іншими контролюючими органами, оскільки остання носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Суд зазначає, що наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні неістотні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, а також умови укладеного договору та специфіку придбаного товару/послуг, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має та надав суду відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності з іншими доказами свідчать про факт вчинення господарських операцій, натомість доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки з урахуванням закріпленої в ст. 204 Цивільного кодексу України презумпції правомірності правочину, а також враховуючи вимоги ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, за якою обов`язок доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладається на такого суб`єкта, контролюючий орган мав надати суду належні, достовірні та беззаперечні докази своїх тверджень про те, що задекларовані позивачем податкові зобов`язання за господарськими операціями з вказаним вище контрагентом сформовано безпідставно за господарськими операціями, які не виконувались.

Аналогічна позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 17 лютого 2020 року у справі №826/2926/14.

Відповідач в супереч приписів ч. 2 ст. 77 КАС України не довів належними та допустимими доказами обставин щодо правомірності винесених податкових повідомлень рішень по взаємовідносинах позивача з переліченими контрагентами.

При цьому, колегією суддів враховано, що приведені вище норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків, від наявності чи відсутності у контрагентів основних фондів чи дотримання податкової дисципліни контрагентами - постачальниками, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності (в тому випадку і по ланцюгу постачання) не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту/витрат, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на формування валових витрат чи сум податкового кредиту за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже, поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Отож, за відсутності відповідних доказів які беззаперечно могли б свідчити про неможливість виконання названої операції або про її не виконання названими контрагентами, позивач не може бути позбавлений можливості відображення такої операції в своєму податковому обліку та як наслідок зазначене не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про скасування податкового повідомлення-рішення як протиправного, прийнятого контролюючим органом з підстав неналежного ведення або формування платником податків даних свого податкового обліку або наявності зловживань по ланцюгу постачання.

Окрім того, практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" №3477-IV від 23.02.2006 р., є джерелом права, свідчить про те, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського Суду від 09.01.2007 р. у справі "Інтерсплав проти України"). Вказане узгоджується з конституційним принципом індивідуальності юридичної відповідальності.

У рішенні ж Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов`язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності. Можливі порушення по ланцюгу постачання податкової дисципліни та правил здійснення господарської діяльності (відсутність необхідних умов для ведення господарської діяльності, відсутність власних основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів тощо) не можуть бути підставою для позбавлення добросовісного платника податків (позивача) права на валові витрати та на податковий кредит.

Також матеріали справи не містять будь-яких доказів, які могли б свідчити про опосередковану чи пряму обізнаність позивача стосовно ймовірного порушення вимог податкового законодавства названими контрагентами. Неналежне виконання контрагентами своїх податкових обов`язків не може бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаність позивача із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків.

Таким чином, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на формування платником даних свого податкового обліку, можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 13 листопада 2018 року у справі №820/3279/13-а, а відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 21 лютого 2018 року у справі №817/537/17 (адміністративне провадження №К/9901/4401/17), презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом. У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного. У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов`язку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що зібраними у справі доказами не підтверджуються доводи апеляційної скарги стосовно того, що вказані господарські операція позивача з переліченими контрагентами не мали реального характеру.

Зважаючи на приведені положення законодавства та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безпідставного винесення відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень -рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року у справі № 380/1998/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Р. Б. Хобор
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 04.11.2020 року