Справа № 520/2857/2020
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2020-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
27 жовтня 2020 року № 520/2857/2020
Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Кухар М.Д.,

при секретарі судового засідання - Говтві Д.В.,

за участі:

представника позивача - Кирилюка С.О.,

представника відповідача - Вельми І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків (61024, м.Харків, вул. Пушкінська, 61, ) до Міністерства оборони України (03168, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 6, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :
Позивач, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд:

- визнати протиправним Аудиторський звіт за результатами аудиту відповідності окремих питань діяльності КЕВ м. Харків за період з 2015 по 2018 від 29.11.2019 №234/40/18, в частині, що стосується прийняття управлінського рішення стосовно вжиття заходів щодо притягнення до відповідальності винних осіб, діяльність (бездіяльність) яких призвела до завдання шкоди у розмірі 1447556,55 грн.;

- визнати рекомендацію (пропозицію) аудиторського звіту №234/40/18 від 29.11.2019 р. такою, що не підлягає до виконання, в частині, що стосується прийняття управлінського рішення стосовно вжиття заходів щодо притягнення до відповідальності винних осіб, діяльність (бездіяльність) яких призвела до завдання шкоди у розмірі 1447556,55 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що аудиторський звіт від 29.11.2019 №234/40/18, в частині, що стосується прийняття управлінського рішення стосовно вжиття заходів щодо притягнення до відповідальності винних осіб, діяльність (бездіяльність) яких призвела до завдання шкоди у розмірі 1447556,55 грн. є протиправним, а рекомендація (пропозиція) аудиторського звіту №234/40/18 від 29.11.2019 є такою, що не підлягає до виконання.

Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Протокольною ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.06.2020 здійснено заміну відповідача на Міністерство оборони України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що на підставі пункту 1.5.26 Зведеного операційного плану діяльності з внутрішнього аудиту департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України на 2019 рік фахівцями Департаменту внутрішнього аудиту МО України в період з 18 листопада 2019 по 29 листопада 2019 проведено аудит відповідності окремих питань діяльності КЕВ м. Харків.

За №234/40/18 від 29 листопада 2019 року складено аудиторський звіт за результатами аудиту відповідності окремих питань діяльності КЕВ м. Харків.

У вказаному аудиторському звіті встановлено порушення, що призвели до втрат на суму 1447556,55 грн., внаслідок безпідставної виплати військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації:

полковнику запасу ОСОБА_1 виплачено грошову компенсацію у розмірі 329422,28 грн. на трьох онуків, які відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої відповідним військовим комісаріатом, не були зараховані до членів сім`ї, маючих право на отримання цієї грошової компенсації;

полковнику запасу ОСОБА_2 виплачено грошову компенсацію у розмірі 297244,27 грн. без врахування житлової площі, отриманої раніше від Міноборони України;

капітану у відставці ОСОБА_3 виплачено грошову компенсацію у розмірі 820890,00 грн. раніше ніж це передбачено законодавством (календарна вислуга років менше 20 років).

Не погоджуючись із висновком звіту, останній підписаний керівником КЕВ м. Харків із відміткою про надання коментарів.

Та 11 грудня 2019 р. на адресу Департаменту внутрішнього аудиту МО України направлено коментарі (вих. №7620 від 11.12.2019).

За вх. №52 від 09.01.2020 до КЕВ м. Харків надійшли висновки на коментарі до аудиторського звіту, відповідно до яких коментарі КЕВ м. Харків не прийняті (вих. №234/4694 від 26.12.2019 р.).

Не погоджуючись з вказаним звітом Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Бюджетного кодексу України внутрішнім аудитом є діяльність, спрямована на удосконалення системи управління, внутрішнього контролю, запобігання фактам незаконного, неефективного та нерезультативного використання бюджетних коштів, виникненню помилок чи інших недоліків у діяльності розпорядника бюджетних коштів і підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління, та яка передбачає надання незалежних висновків і рекомендацій. Для здійснення внутрішнього аудиту розпорядник бюджетних коштів в особі керівника створює самостійний структурний підрозділ внутрішнього аудиту, що є підпорядкованим і підзвітним безпосередньо такому керівнику.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.11.2011 №1001 затверджено Порядок здійснення внутрішнього аудиту та утворення підрозділів внутрішнього аудиту (далі - Порядок №1001).

Порядок № 1001 визначає механізм утворення структурних підрозділів внутрішнього аудиту та питання їх діяльності.

Відповідно до п. 3 Порядку №1001 у державному органі для здійснення внутрішнього аудиту створюється як самостійний підрозділ - структурний підрозділ внутрішнього аудиту (далі - підрозділ).

В структурі Міністерства оборони України таким підрозділом є Департамент внутрішнього аудиту (далі - Департамент).

Відповідно до п. 6 Положення про Департамент, затвердженого Міністром оборони України від 05.06.2019 №280, основним завданням Департаменту є надання Міністру оборони України об`єктивних і незалежних висновків і рекомендацій (пропозицій) щодо:

функціонування системи внутрішнього контролю в Міноборони, Генеральному штабі, інших підконтрольних суб`єктах та її вдосконалення;

удосконалення системи управління (за винятком оперативного (бойового) управління Збройними Силами);

запобігання фактам незаконного, неефективного та нерезультативного використання бюджетних коштів та інших активів;

запобігання виникненню помилок чи інших недоліків у діяльності Міноборони, Генерального штабу, інших підконтрольних суб`єктів.

Відповідно до п.З розділу 7. Стандарт 11 «Документування перебігу та результатів внутрішнього аудиту» Стандартів внутрішнього аудиту, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 04.10.2011 року № 1247, офіційним документом проведеного внутрішнього аудиту є аудиторський звіт, який містить: резюме - стислий виклад основних висновків та рекомендацій; основну частину - цілі, обсяг і результати виконання аудиторського завдання; висновки та рекомендації.

Згідно п.8 цього ж розділу, рекомендації за результатами внутрішнього аудиту мають містити конструктивні пропозиції щодо вдосконалення тих аспектів діяльності, стосовно яких проводився внутрішній аудит. Рекомендації мають базуватися на висновках, бути адекватними. конкретними, реальними для впровадження, чітко формулюватись та містити очікуваний результат їх впровадження (оцінку їх можливого впливу на діяльність установи).

Відповідно до п.10-13 цього розділу Стандартів внутрішнього аудиту, у разі якщо за результатами ознайомлення з аудиторським звітом відповідальна за діяльність особа не погоджується з висновками та/або рекомендаціями, вона надає керівнику підрозділу внутрішнього аудиту обґрунтовані коментарі за своїм підписом.

Керівник підрозділу внутрішнього аудиту розглядає такі коментарі та надає відповідальній за діяльність особі письмові висновки на них. Порядок і строки надання та розгляду коментарів до аудиторських звітів визначаються у внутрішніх документах з питань здійснення внутрішнього аудиту.

За результатами розгляду аудиторського звіту, коментарів, висновків на них (за наявності) та рекомендацій керівник установи приймає рішення про прийняття аудиторських рекомендацій відповідальними за діяльність особами.

Якщо аудиторський звіт містить істотну помилку чи недолік, керівник підрозділу внутрішнього аудиту повинен довести виправлену інформацію до відома всіх осіб, які його одержали.

Крім цього, наказом Міністерства оборони України від 14.11.2012 року №753 «Про організацію діяльності з внутрішнього аудиту та затвердження порядку проведення внутрішнього аудиту підрозділами Служби внутрішнього аудиту Збройних Сил України» (далі - Порядок №753). затверджено порядок проведення внутрішнього аудиту підрозділами Служби внутрішнього аудиту Збройних Сил України.

Відповідно до пункту 7.3 Порядку №753 офіційними документами є аудиторський звіт та довідка. Аудиторський звіт складається за результатами аудиту та містить відомості про хід аудиторського дослідження, стан системи внутрішнього контролю, аудиторський висновок і рекомендації щодо діяльності підконтрольного суб`єкта залежно від характеру виявлених проблем.

Приписами пункту 7.17 Порядку №753 визначено, що у разі якщо за результатами обговорення відповідальний за діяльність не погоджується з аудиторськими доказами, висновками та/або рекомендаціями, він письмово зазначає про це при підписанні офіційного документа та протягом 15 робочих днів надає керівнику аудиторської групи через керівника підрозділу Служби обґрунтовані коментарі за своїм підписом.

Якщо протягом 15 робочих днів коментарі до підрозділу Служби не надійшли, він має право вжити заходів щодо реалізації аудиторського завдання відповідно до розділу X цього Порядку.

Згідно з пунктом 7.18 Порядку №753 керівник, член аудиторської групи чи інший аудитор, визначений керівником підрозділу Служби, розглядає такі коментарі та готує письмовий висновок щодо їх обґрунтованості в термін, встановлений керівником підрозділу Служби, але не пізніше 15 робочих днів з дня їх отримання підрозділом Служби. Висновок підписується особою, яка його готувала, та затверджується керівником (заступником керівника) підрозділу Служби.

Пунктом 10.1 Порядку №753 установлено, що реалізація результатів аудиторських завдань може включати:

у разі необхідності - усне або письмове інформування (доповідь, презентацію) керівником підрозділу Служби про висновки та рекомендації, напрацьовані за результатами виконання аудиторського завдання, керівника вищого за підпорядкованістю органу військового (господарського) управління, інших відповідальних за діяльність з наданням конкретних пропозицій щодо прийняття управлінських рішень;

письмове інформування директором Департаменту Міністра оборони України, начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України, інших відповідальних за діяльність на центральному рівні про висновки; та рекомендації, напрацьовані за результатами виконання аудиторського завдання, з наданням конкретних пропозицій щодо прийняття управлінських рішень:

ініціювання перед Міністром оборони України, начальником Генерального штабу - Головнокомандувачем Збройних Сил України, іншими відповідальними за діяльність: питання про притягнення до відповідальності винних осіб, включаючи ініціювання їх звільнення із займаних посад; вжиття заходів за порушення бюджетного законодавства; звернення до суду з позовними заявами про: стягнення в дохід держави коштів, одержаних чи використаних з порушенням законодавства, прихованих і занижених платежів, заборгованості (та нарахованих у встановленому порядку штрафних санкцій) перед бюджетами і державними фондами тощо; відшкодування (повернення) юридичними особами чи фізичними особами - підприємцями коштів, зайво сплачених їм підконтрольними суб`єктами або отриманих ними без встановлених законодавством підстав, та коштів, недоотриманих бюджетом чи підконтрольними суб`єктами; визнання угод недійсними і стягнення в дохід держави коштів (майна), одержаних (витрачених) за такими угодами тощо;

за рішенням Міністра оборони України - письмове інформування правоохоронних органів про виявлені порушення законодавства, а при встановленні ознак шахрайства, корупційних діянь або нецільового використання бюджетних коштів, марнотратства, зловживання службовим становищем та інших порушень фінансово-бюджетної дисципліни, які призвели до втрат чи збитків (шкоди), - передачу таких матеріалів до правоохоронних органів;

визначення умов і причин виникнення порушень законодавства і відхилень, розроблення пропозицій щодо запобігання таким фактам у подальшому, у тому числі шляхом надання пропозицій нормативно-правового та організаційно-методологічного характеру;

інші заходи, визначені Міністром оборони України відповідно до законодавства.

Згідно п. 10.8. Порядку №753 у разі незгоди керівників підконтрольних суб`єктів, відповідальних за діяльність чи керівників вищих за підпорядкованістю органів військового (господарського) управління з наданими за результатами виконання аудиторських завдань пропозиціями та/або рекомендаціями вони в установленому порядку доповідають про це Міністру оборони України.

Міністр оборони України приймає рішення про необхідність виконання рекомендацій (пропозицій) або бере на себе ризик їх невиконання.

Зі змісту наведених положень вбачається, що пропозиції або рекомендації Департаменту внутрішнього аудиту Міноборони, в тому числі за результатами розгляду коментарів (заперечень) до аудиторських звітів, можуть вважатись обов`язковими для виконання лише після прийняття Міністром оборони України відповідного рішення про необхідність їх виконання, за зверненням відповідних керівників, які не згодні з наданими за результатами виконання аудиторських завдань пропозиціями та/або рекомендаціями.

Судом встановлено, що позивач частково скористався вищевказаним порядком проведення внутрішнього аудиту, а саме останнім на адресу Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України були направлені коментарі до Аудиторського звіту від 29.11.2019 №234/40/18. У свою чергу відповідач - Департамент внутрішнього аудиту Міністерства оборони України надав свої висновки на коментарі КЕВ м. Харків, які були направлені на адресу позивача листом від 26.12.2019 року № 234/4694.

У свою чергу, КЕВ м. Харків не доповідав та не звертався до Міністра оборони України (Міністерства оборони України) щодо їх незгоди з пропозиціями Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України, викладених в Аудиторському звіті від 29.11.2019 №234/40/18, через що Міністром оборони України в травні місяці було прийнято рішення щодо забезпечення виконання наданих Департаментом внутрішнього аудиту Міністерства оборони України пропозицій.

Відповідно до ч. 1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законі інтереси.

В розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Враховуючи вимоги КАС України, особа повинна довести факт порушення її прав чи охоронюваних законом інтересів оскаржуваним рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Із наведених положень вбачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Тобто, визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням, а задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Вказана позиція суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 03.04.2018 року по справі № 592/11328/17 та в силу положень ч.5 ст. 242 КАС України підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Пропозиції Аудиторського звіту за результатами аудиту відповідності окремих питань діяльності КЕВ м. Харків за період з 2015 по 2018 від 29.11.2019 №234/40/18 мають рекомендаційний характер та містить лише пропозиції до об`єкта перевірки та Міністра оборони України, у зв`язку з чим останні не змінюють, не породжуюсь та не припиняють у позивача жодних правовідносин та не впливають на них, через що законні права, свободи та інтереси позивача не порушені.

Поряд з цим, суд вважає за доцільне перевірити факт існування описаних у звіті порушень.

Забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення передбачено статтею 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон № 1865-1V).

Відповідно до п. 1 ст. 12 Закону № 1865-ІV, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української PCP, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На виконання статті 12 Закону №1865-1V, визначено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 № 1081 (далі - Порядок №1081).

Відповідно до п.3 Порядку № 1081 військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Механізм визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей, що перебувають разом з ними на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, який ведеться у військових частинах, органах, підрозділах, загонах, військових навчальних закладах, установах (далі - військові частини), а у разі їх розформування - у військових комісаріатах та квартирно-експлуатаційних установах (організаціях), за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення (далі - компенсація) установлено Порядком визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №728 (далі - Порядок № 728).

Безпідставна виплата грошової компенсації на трьох онуків полковника запасу ОСОБА_1 в розмірі 329 422,28 грн. стала можливою внаслідок безпідставного включення до розрахунків грошової компенсації онуків, які мали мати та батька, які надавали їм належне утримання, документально не підтверджено, що онуки перебували на утриманні військовослужбовця запасу, онуки не значилися в його особовій справі та не підтверджені довідкою про склад сім`ї, форма якої встановлена діловодством у Збройних Силах України.

Відповідно до ст. 265 Сімейного кодексу України, баба, дід зобов`язані утримувати своїх малолітніх, неповнолітніх онуків, якщо у них немає матері, батька або якщо батьки не можуть з поважних причин надавати їм належного утримання, за умови, що баба, дід можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до п. 23 Порядку № 1081 та п. її Порядку № 728, обов`язковою умовою для визначення членів сім`ї військовослужбовця, які разом з ним потребують покращення житлових умов (або отримання грошової компенсації), є витяг з його облікової справи про склад сім`ї, який зазначений у послужномусписку та довідка про склад сім`ї.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 Розділу 1 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони від 31.07.2018 № 380 (далі - Інструкція № 380), до членів сім`ї військовослужбовця належать особи, які внесені в особову справу військовослужбовця в порядку, визначеному Інструкцією з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 № 333 (далі - Інструкція № 333).

Так, відповідно до п. 3.3 Інструкції № 333, основним документом особової справи є Послужний список.

При заповненні рядка 16 Послужного списку зазначається сімейний стан військовослужбовця, а потім вносяться дані про членів сім`ї і осіб, які перебувають на його утриманні. Крім дружини, записуються всі діти військовослужбовця (враховуючи тих, кого він усиновив (удочерив)), а також діти дружини (чоловіка) у разі спільного з ними проживання.

Записи відомостей про сімейний стан (усиновлення, розлучення, смерть членів сім`ї) робляться лише на підставі відповідних свідоцтв, які видаються органами РАЦС.

До цього рядка заносяться дані про осіб, які перебувають на утриманні військовослужбовця: непрацездатні батьки (усиновителі) військовослужбовця, брати, сестри (незалежно від місця проживання), непрацездатні батьки його дружини (чоловіка) у разі проживання разом, які перебувають на його утриманні чи отримують від нього допомогу, що є для них постійним і основним джерелом засобів існування.

Для вирішення питання про запис утриманців військовослужбовець подає рапорт по команді з додаванням до нього документів, якими підтверджується непрацездатність утриманців (довідка про вік чи інвалідність), та документів, якими підтверджується, що основним джерелом засобів існування утриманців є матеріальна допомога військовослужбовця (довідка про розмір пенсії, чи мають вони інших дітей, про характер та розмір матеріальної допомоги).

Запис відомостей про утриманців робиться на підставі наказів по стройовій частині.

Відповідно до п. 2.9.4 4 Інструкції з діловодства в Збройних Сил України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 № 124, довідки для проведення виплати підйомної допомоги на членів сім`ї військовослужбовця у зв`язку з його переїздом до нового місця служби, про направлення військовослужбовця на санаторне лікування, про включення до особової справи членів сім`ї військовослужбовця видаються за формами 7-9.

Безпідставна виплата грошової компенсації полковнику запасу ОСОБА_4 в розмірі 297 244,27 грн. стала можливою внаслідок неврахування при розрахунку компенсації житлової площі, розміру попередньо отриманої військовослужбовцем трьох кімнатної квартири від Міністерства оборони України (державного житлового фонду), порушено вимоги абзацу 2 ст. 4 Порядку №728,

Відповідно до абзацу 2 ст. 4 Порядку №728 у разі отримання військовослужбовцем з державного житлового фонду жилого приміщення для постійного проживання, яке не приватизовано ним та/або членами його сім`ї, і його подальшого перебування на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов та/або включені до списків осіб, що мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень, загальна площа житла, яка підлягає компенсації, зменшується на загальну площу житла, що перебуває у користуванні військовослужбовця та членів його сім`ї.

Суд зазначає, що полковник запасу ОСОБА_4 не мав право на забезпечення додатково ще однією квартирою так, як відповідно до абз. 3 п. 3 Порядку № 1081, забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Безпідставна виплата грошової компенсації капітану у відставці ОСОБА_5 в розмірі 820 890,00 грн. стала можливою внаслідок забезпечення грошовою компенсацією звільненого військовослужбовця, який під час проходження служби не набув право на забезпечення постійним житлом або грошовою компенсацією так як календарна вислуга років його складала менше 20 років, порушення вимог абзацу 4 частини 1 статті 12 Закону № 1865-1V, абзацу 1 пункту 3 Порядку № 1081 та ст. 1 розділу VI Інструкції № 380.

Відповідно до абзацу 4 частини 1 статті 12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та їх сімей, абзацу 1 пункту 3 Порядку №1081 та ст. 1 розділу VI Інструкції №380, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більшу, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація належне їм для отримання жиле приміщення.

З огляду на встановлені судом обставини, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Розподіл судових витрат здійснити у відповідності з ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 139, 242 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Скарга може бути подана у порядку ч.1 ст.297 КАС України безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 03 листопада 2020 року.

Суддя Кухар М.Д.