Справа № 400/3410/20
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2020-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2020 р. № 400/3410/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001
про:визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.05.2019 № 0-1411, № 0-1411,
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкові повідомлення-рішення від 21.05.2020 №0-1411, №0-1411.

Позивач обґрунтовує позов тим, що спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними, а позов підлягає задоволенню, оскільки нежитлова будівля складу не є об`єктом оподаткування згідно з п.266.2 ст.266 ПК України, оскільки використовується позивачем безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, як сільськогосподарським виробником.

Відповідач надав відзив на позов, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки переробкою сільськогосподарської продукції позивач не займається, доходи від такої діяльності не отримував, про що свідчить податкова декларація платника єдиного податку 2018 за рік.

21.09.2020 до суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутністю, в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.9 ст. 205 КАС України суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд дійшов висновку:

Позивач отримав податкові повідомлення-рішення від 21.05.2020 №0-1411,яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» на суму 124888,04 грн. за 2018, № 0-1411, яким визначено суму податкового зобов`язання «Податок на нерухоме майно» в сумі 8159,62 грн. за 2018 рік.

Позивачу на праві приватної власності належить об`єкт нерухомого майна, а саме: нежилий об`єкт по переробці сільськогосподарської продукції загальною площею 3354,50 кв.м., за адресою: Миколаївська область, Баштанський район, м. Баштанка, вул. Крупської, 50, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Також позивачу належить нежитлове приміщення, склад по переробці сільськогосподарської продукції за адресою Миколаївська область, Баштанський район, м. Баштанка, вул. Крупська,48 площею 684,9 кв.м.

Позивач є фізичною особою-підприємцем, який у податковій декларації платника єдиного податку за 2018 зазначив коди підприємницької діяльності у звітному періоді:01.11 вирощування зернових культур(крім рису) бобових культур насіння олійних культур, 01.61 допоміжна діяльність у рослинництві, 51.10 складське господарство. Ці ж коди діяльності зазначені у позивача в довідці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб , фізичних осіб -підприємців та громадських формувань.

Позивач у позові зазначив, що об`єкти нерухомого майна використовуються ним в безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, як сільськогосподарським виробником

та відносяться до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власником в оренду, лізинг, позичку.

Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки входить до складу податку на майно (ст. 265 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1. ст. 266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до пп. «ж» п.266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України, не є об`єктом оподаткування: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності( в редакції чинній до 01.01.2019, яка була чинна протягом 2018-спірного періоду, за який нараховане податкове зобов`язання).

Правовий аналіз цієї норми зумовив висновок, що її застосування передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п.266.3.1 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України). Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (п.266.6.1 п. 266.6 ст. 266 Податкового кодексу України).

Позивач обґрунтовує протиправність податкового повідомлення-рішення, посилаючись на пп.«ж» п.266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України, оскільки він використовує комплекс будівель для сільськогосподарського виробництва і є сільськогосподарським товаровиробником, тому не повинен сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

За визначенням підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Застереження в підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України щодо цілей глави 1 розділу ХIV Податкового кодексу України не означає, що у інших випадках, передбачених цим Кодексом, термін "сільськогосподарський товаровиробник" має інше змістовне навантаження.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2019 року у справі № 0340/1905/18.

Поряд з цим на користь висновку, що нормою підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України передбачено податкова пільга, в тому числі і для фізичних осіб, свідчить і подальше законодавче уточнення правового регулювання. Законом України від 23.11.2018 №2628-VIII, підпункт "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України викладено в новій редакції, згідно з якою не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. Тобто, законодавець уточнив з 01.01.2019, що сільськогосподарським товаровиробником є юридичні і фізичні особи.

Встановлена підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України пільга стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Позивач у позовній заяві вказав, що нежитлові будівлі використовуються для сільськогосподарській діяльності.

Відтак, вищезазначена нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в силу положень пункту "ж" підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 540/2206/19 від 24.04.2020.

Оскільки позивач є власником нежитлових будівель, які використовуються ним для сільськогосподарської діяльності, а позивач є сільськогосподарським товаровиробником, тому наявні достатні та необхідні правові підстави для застосування пп. «ж» п. 266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, позов належить задовольнити.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 43144729) задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21.05.2020 №0-1411, №0-1411.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 43144729) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 1330,48 грн. (одна тисяча триста тридцять гривень 48 коп.), сплачений квитанцією № 0.0..1 від 20.08.2020 року.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду - 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження - 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України і п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Т. О. Гордієнко