Справа № 620/3519/20
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2020-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2020 року Чернігів Справа № 620/3519/20

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Зайця О.В.,

за участю секретаря Новик Н.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Антоненко І.Є.,

представника відповідача Фільов М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Київський слідчий ізолятор" про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить:

визнати протиправним та скасувати наказ начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» № 167/ОС-20 від 15.07.2020 про звільнення позивача зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України відповідно до пункту 5 частини восьмої статті 14 Закону України «Про Державну кримінально- виконавчу службу України» та до пункту 10 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»;

поновити позивача ОСОБА_1 на посаді молодшого інспектора 2-ої категорії відділу режиму і безпеки ДУ «Київський слідчий ізолятор» з 16.07.2020;

стягнути з ДУ «Київський слідчий ізолятор» на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 16.07.2020 по день набуття рішенням у справі законної сили.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідачем при звільненні його зі служби не було дотримано вимог чинного законодавства, що призвело до порушення трудових прав позивача.

У судовому засіданні позивач та його представники позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що позивача було звільнено правомірно, оскільки Шевченківський райсуд м. Києва своєю постановою від 12 червня 2020 року визнав ОСОБА_1 винним у скоєні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Заслухавши пояснення позивача та його представників, представника відповідача, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено.

Відповідно до наказу Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області від 11.12.2014 № 91 о/с, ОСОБА_1 призначено на посаду молодшого інспектора 2-ої катеорії відділу режиму і безпеки Київського слідчого ізолятора у зміну №2.

За невиконання своїх службових обов`язків наказом від 12.08.2019 № 316 йому оголошена догана, а від 19.08.2019 №321/ОД-19 оголошена сувора догана.

Відповідно до наказу державної установи «Київський слідчий ізолятор» від 15 липня 2020 року № 167/ОС-20, позивача звільнено із служби, як такого що притягнено до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язане з корупцією.

Надаючи правову оцінку обставинам справи суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно з пп. «д» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування: особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, податкової міліції, особи начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України.

Відповідно до ч.2 ст.65 Закону України «Про запобігання корупції» особа, яка вчинила корупційне правопорушення або правопорушення, пов`язане з корупцією, однак судом не застосовано до неї покарання або не накладено на неї стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, пов`язаними з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або такою, що прирівнюється до цієї діяльності, підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку. Особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої набрало законної сили рішення суду про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, підлягає звільненню з посади в установленому законом порядку.

Згідно з ч.3 ст.65 Закону України «Про запобігання корупції» з метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення або невиконанню вимог цього Закону в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства рішенням керівника органу, підприємства, установи, організації, в якому працює особа, яка вчинила таке правопорушення, проводиться службове розслідування в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.7 ст.285 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова суду про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, у триденний строк з дня набрання нею законної сили направляється відповідному органу державної влади, органу місцевого самоврядування, керівникові підприємства, установи чи організації, державному чи виборному органу, власнику юридичної особи або уповноваженому ним органу для вирішення питання про притягнення особи до дисциплінарної відповідальності, усунення її згідно із законодавством від виконання функцій держави, якщо інше не передбачено законом, а також усунення причин та умов, що сприяли вчиненню цього правопорушення.

Згідно з п. 5 частини 8 статті 14 Закону України ''Про Державну кримінально-виконавчу службу України'' особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, яких притягнуто до відповідальності за корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, а також активи яких чи активи, набуті за їх дорученням іншими особами або в інших передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках, визнано необґрунтованими, підлягають звільненню із служби у триденний строк з дня отримання відповідним органом або установою виконання покарань копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили.

Як встановлено судом, постановою Шевченківського районного суду міста Києва у справі №761/15686/20 від 12.06.2020, яка набрала законної сили, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Враховуючи, що відносно позивача судом було прийнято рішення щодо притягнення його до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією і дане рішення набрало законної сили, у відповідача виникли законні підстави для звільнення позивача зі служби на підставі п. 5 частини 8 статті 14 Закону України ''Про Державну кримінально-виконавчу службу України''.

Також суд критично оцінює посилання позивача на необхідність проведення службового розслідування, оскільки звільнення зі служби у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення його до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією є самостійною підставою для звільнення відповідно до п. 5 частини 8 статті 14 Закону України ''Про Державну кримінально-виконавчу службу України'', а тому в даному випадку відсутні підстави для проведення службового розслідування.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що підстави для визнання протиправним та скасування наказу ДУ «Київський слідчий ізолятор» № 167/ОС-20 від 15.07.2020 відсутні.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Відповідачем доведено правомірність свого рішення, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 139, 241, 243, 244-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 03 листопада 2020 року.

Суддя О.В. Заяць