Справа № 460/3688/20
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2020-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 листопада 2020 року м. РівнеСправа №460/3688/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Н.О. Дорошенко, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач), у якому просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті пенсії за віком із застосуванням індивідуального коефіцієнту по заробітній платі в розмірі 1,10118;

зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням індивідуального коефіцієнту по заробітній платі в розмірі 1,10118 з дня набрання рішенням суду законної сили.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у серпні 2008 року позивач звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії на підставі ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому, у заяві, зокрема, було зазначено про можливість зниження їй індивідуального коефіцієнту по заробітній платі при перерахунку пенсії. Позивач вказала, що в разі зниження цього коефіцієнту, вона на перерахунок пенсії не погоджується. Незважаючи на відсутність її згоди, працівниками Пенсійного фонду все ж таки було здійснено перерахунок її пенсії. В результаті перерахунку пенсії, проведеного в серпні 2008 року, та подальших перерахунків, розмір коефіцієнта заробітної плати з показника 1,10118 зменшився до показника 0,94187 (станом на теперішній час з 01.03.2019).

Таким чином, позивач зазначила, що відповідач зменшив їй основний розмір пенсії за віком, не застосувавши при перерахунку пенсії коефіцієнт заробітної плати 1,10118, а застосувавши знижений коефіцієнт, на який вона не погоджувалась в своїй заяві від 05.08.2008. Повідомила, що в 2019 році вона неодноразово зверталася до відповідача із заявами щодо анулювання перерахунку пенсії, проведеного в серпні 2008 року із зниженням їй індивідуального коефіцієнта по заробітній платі, як такий, що проведений з порушенням, і повернути індивідуальний коефіцієнт по заробітній платі, який був до перерахунку 2008 року. Проте, орган Пенсійного фонду за наслідками розгляду таких заяв фактично відмовив в анулювання перерахунку пенсії.

Покликаючись до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції, що була чинною до 01.10.2011), позивач вказала, що у серпні 2008 року відповідачем при перерахунку пенсії було порушено вимоги законодавства, зокрема, вимога, що перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія (при обчисленні застосовувався коефіцієнт 1,10118); та не було взято до уваги того факту, що в її заяві про перерахунок пенсії від 05.08.2008 вона не погодилась на перерахунок, внаслідок якого їй буде знижено індивідуальний коефіцієнт по заробітній платі.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, а тому просить суд зобов`язати орган Пенсійного фонду з дня набрання рішенням суду законної сили провести перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням індивідуального коефіцієнта по заробітній платі в розмірі 1,10118.

Ухвалою суду від 10.06.2020 позовна заява залишалася без руху. Позивачу встановлювався строк для усунення недоліків позовної заяви. У вказаний строк позивач усунула допущені недоліки.

Ухвалою суду від 23.06.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Відповідач подав відзив, у якому заперечив проти заявлених позовних вимог. Зокрема, зазначив, що позивач перебуває на обліку в органі Пенсійного фонду та отримує пенсію за віком за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 05.06.1998. З набранням чинності Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.01.2004 пенсію позивача було перераховано відповідно до вимог статті 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі документів про стаж, заробітну плату та інших документів, що знаходилися на час перерахунку в пенсійній справі, та додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Розмір пенсії позивача визначено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно з яким розмір пенсії особи залежить від її страхового стажу та заробітної плати, а також показника середньої заробітної плати по країні, який відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії. У разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Відповідачем у відзиві наведено алгоритм проведених перерахунків пенсії позивача та зазначено, що внаслідок таких перерахунків індивідуальний коефіцієнт заробітку для обчислення пенсії склав: з 01.03.2006 - 1,10118; з 01.01.2008 - 1,10118; з 01.08.2008 - 0,90678; з 01.01.2009 - 0,94187; при цьому останній показник застосовується до даного часу.

Також відповідач зазначив, що будь-які перерахунки пенсій здійснюються виключно за письмовою заявою пенсіонера, що виражає його згоду на перерахунок. Без заяви проводяться лише перерахунки пенсій, які здійснюються відповідно до урядових постанов чи інших нормативно-правових актів.

Вважає, що розмір пенсії позивача обчислено відповідно до норм чинного законодавства, а тому орган Пенсійного фонду діяв в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді справу вирішено судом 03.11.2020.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, встановивши обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в органі Пенсійного фонду та отримує пенсію за віком з 05.06.1998, що підтверджується протоколом 16340 від 10.06.1998 (а.с.7,41). Записами в трудовій книжці підтверджується, що позивач продовжувала працювати до 02.11.2008 (а.с.74).

Відповідно до матеріалів пенсійної справи встановлено, що за заявою ОСОБА_1 від 14.11.2003 згідно з розпорядженням 170317 від 05.01.2004, проведено з 01.01.2004 перерахунок пенсії позивача, зараховано стаж 40 років 8 місяців 24 дні (а.с.62 63).

За заявою ОСОБА_1 про перерахунок пенсії по стажу і зарплаті, одержаною органом Пенсійного фонду 24.02.2006 (а.с.59), згідно з розпорядженням від 13.04.2006 (а.с.52), проведено з 01.03.2006 перерахунок пенсії позивача. Пенсія обрахована із заробітної плати за період з 01.01.1987 по 31.12.1991 на підставі поданої довідки від 14.02.2006 № 69, виданої ВАТ "Рівненський завод "Газотрон" (а.с.61) та за весь період з 11.01.2001 по 31.01.2006 - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Індивідуальний коефіцієнт заробітку для обчислення пенсії склав 1,10118 (а.с.53-57).

Такий же коефіцієнт заробітку 1,10118 був врахований органом пенсійного фонду в розпорядженнях на перерахунок пенсії з 01.01.2008 та з 01.07.2008, що проводився з урахуванням середньої заробітної плати у галузях економіки за 2005, 2006 роки (а.с.62,63).

Суд встановив, що 05.08.2008 ОСОБА_1 звернулась до органу Пенсійного фонду з заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до п.4 ст.42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": з більш високого заробітку; з додаванням трудового стажу не менше 24 місяців після призначення (або попереднього перерахунку) пенсії. Додатково повідомила, що працює за основним місцем роботи в Федерації профспілок Рівненської області. Також зазначила, що їй відомо про можливість зниження індивідуального коефіцієнту по заробітній платі при проведенні перерахунку, з чим вона не погоджується при проведенні перерахунку (а.с.70).

Матеріалами пенсійної справи стверджується, що згідно з розпорядженням 170317 від 31.10.2008 позивачу з 01.08.2008 відповідно до поданої заяви від 05.08.2008 проведено перерахунок її пенсії у зв`язку зі зміною стажу та заробітку. Пенсія обрахована із заробітної плати за період з 01.01.1987 по 31.12.1991 на підставі поданої довідки від 14.02.2006 № 69, виданої ВАТ "Рівненський завод "Газотрон" та за весь період з 11.01.2001 по 31.07.2008 - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Індивідуальний коефіцієнт заробітку для обчислення пенсії склав 0,90678 (а.с.64-69).

У зв`язку зі звільненням з роботи, 19.12.2008 ОСОБА_1 звернулась до органу Пенсійного фонду з заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до п.4 ст.42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в якій просила зарплату за 1986-1990 роки порівняти з теперішньою. Про незгоду в разі можливого зниження індивідуального коефіцієнту по заробітній платі при проведенні перерахунку - не вказувала (а.с.73).

За заявою позивача від 19.12.2008 органом Пенсійного фонду з 01.01.2009 проведено перерахунок пенсії, визначивши індивідуальний коефіцієнт заробітку для обчислення 0,94187 (а.с.71-72).

За даними підсистеми призначення й виплати пенсії ПФУ, по пенсіонеру ОСОБА_1 індивідуальний коефіцієнт заробітку для обчислення пенсії на час останнього перерахунку з 01.03.2019 врахований 0,94187 (а.с.77-80).

Матеріалами справи стверджено, що ОСОБА_1 зверталася до органу Пенсійного фонду із заявами від 14.02.2019, від 06.09.2019, в яких просила анулювати перерахунок пенсії, проведений в серпні 2008 року, та повернути їй індивідуальний коефіцієнт по заробітній платі, який був до перерахунку (а.с.9,13).

За результатами розгляду заяви позивача, орган Пенсійного фонду в листі від 04.03.2019 № 92/10 виклав обставини та розрахунки щодо перерахунків пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01.03.2006 до даного часу, покликався до пункту 4 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зазначав, що перерахунок пенсії за нормами цього Закону не проводиться у разі, якщо внаслідок перерахунку пенсії її розмір зменшується. Оскільки при перерахунку з 01.08.2008 розмір пенсії позивача збільшився, то вважає, що перерахунок проведений правомірно, а підстави для його анулювання відсутні. Наведену аргументацію відповідач підтримав також в листі-відповіді на звернення позивача від 07.10.2019 № М-1608/07.1-59 (а.с.10-12,14).

Вважаючи дії органу Пенсійного фонду щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу пенсії за віком із застосуванням індивідуального коефіцієнту по заробітній платі в розмірі 1,10118 протиправними, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд враховує таке.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV, який набрав чинності з 01.01.2004 (далі - Закон №1058-IV).

Частиною першою статті 40 Закону №1058-IV (в редакції, чинній на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою від 05.08.2008) було регламентовано порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії та встановлено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за пенсією, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключається період до 60 календарних місяців страхового стажу підряд за умови, що зазначений період становить не більше ніж 10

відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим частини першої цієї статті, період, за який враховується заробітна плата, після виключення 10 відсотків тривалості страхового стажу, не може бути меншим ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Частиною другою статті 40 Закону №1058-IV (в редакції, чинній на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою від 05.08.2008) встановлено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади у галузях статистики, економіки, праці та соціальної політики і фінансів; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз + Кз + Кз + ... + Кз ); К - кількість місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою:

Кз = Зв : Зс, де: Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи; Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зс - заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу).

Відповідно до частин першої-третьої статті 27 Закону №1058-IV (в редакції, чинній на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою від 05.08.2008), розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцяти мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 цього Закону.

Згідно з частинами першою, другою статті 43 Закону №1058-IV (в редакції, чинній на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою від 05.08.2008), перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.

Частиною четвертою статті 42 Закону №1058-IV (в редакції, чинній на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою від 05.08.2008) встановлено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням не менше ніж 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії провадиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії. При цьому з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для перерахунку пенсії, період після призначення пенсії не підлягає виключенню згідно із абзацом третім частини першої статті 40 цього Закону.

Суд зазначає, що відповідно до проаналізованих вище положень статей 27, 40 Закону №1058-IV, коефіцієнт заробітної плати є розрахунковою величиною, застосовується при обрахунку заробітної плати, яка враховується при обчисленні пенсії, а отже безпосередньо впливає на розмір пенсії.

Судом встановлено, що у заяві від 05.08.2008 позивач висловила незгоду із зниженням індивідуального коефіцієнту по заробітній платі при проведенні перерахунку пенсії.

Матеріалами пенсійної справи підтверджується, що орган Пенсійного фонду за наслідками проведеного перерахунку пенсії позивача з 01.08.2008 знизив коефіцієнт заробітку з 1,10118 до 0,90678, а в подальшому з 01.01.2009 визначив такий коефіцієнт в розмірі 0,94187.

Відповідно до пункту 4 Прикінцевих положень Закону №1058-IV в редакції, чинній станом на дату проведення перерахунку 01.08.2008, у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Судом встановлено, що під час перерахунку з 01.01.2008 позивачу пенсію за віком перераховано за матеріалами пенсійної справи з урахуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2006 рік - 928,81 грн, коефіцієнта заробітної плати 1,10118 та страхового стажу 42 роки 10 місяців 17 днів, обчисленого з урахуванням збільшення на 1,2 відсотка. Заробітна плата для обчислення пенсії з урахуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2006 рік ( 928,81 грн) становила 1022,79 грн. (928,81 грн помножено на 1,10118). Коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 1,2 становив 0,51400. Пенсія до перерахунку 557,03 грн, пенсія з 01.01.2008 - 676,11 грн (а.с.62). Після перерахунку з 01.07.2008 пенсія позивача становила 707,86 грн (а.с.63).

При перерахунку з 01.08.2008 пенсія обрахована із заробітної плати за період з 01.01.1987 по 31.12.1991 на підставі поданої довідки від 14.02.2006 № 69, виданої ВАТ "Рівненський завод "Газотрон" та за весь період з 11.01.2001 по 31.07.2008 - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Індивідуальний коефіцієнт заробітку для обчислення пенсії склав 0,90678. Заробітна плата для обчислення пенсії визначена з урахуванням показника заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії, за 2007 рік (1197,91 грн.) становила 1086,24 грн (1197,91 грн помножено на 0,90678) (а.с.69). Після перерахунку з 01.08.2008 пенсія позивача становила 775,11 грн (а.с.64).

Отже, сума пенсії після проведених перерахунків збільшилась.

Водночас, суд зауважує, що збільшення пенсії відбулося за рахунок зміни інших складових, що за приписами закону застосовуються під час її обчислення, позаяк коефіцієнт заробітку при обчисленні зменшився. Матеріали судової та пенсійної справи не містять можливого розрахунку пенсії позивача, який би, при коригуванні інших складових формули обчислення, врахував коефіцієнт заробітку на рівні 1,10118, тому суд позбавлений об`єктивної можливості такі розрахунки порівняти та встановити, чи мало б наслідком застосування коефіцієнт заробітку 1,10118 збільшення (зменшення) пенсії позивача після відповідного перерахунку.

Однак, враховуючи, що позивач у заяві від 05.08.2008 заперечувала проти зменшення індивідуального коефіцієнта по заробітній платі, суд доходить висновку про відсутність підстав в органу Пенсійного фонду здійснювати перерахунок пенсії з 01.08.2008 з фактичним зменшенням такого коефіцієнта. Отже, при проведенні перерахунку пенсії з 01.08.2008 за заявою позивача від 05.08.2008 суб`єкт владних повноважень діяв необґрунтовано та без дотримання порядку, встановленого Законом №1058-IV.

Разом з тим, позивач звернулась до суду з позовними вимогами про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови в нарахуванні та виплаті пенсії за віком із застосуванням індивідуального коефіцієнта по заробітній платі в розмірі 1,10118 та зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії з урахуванням такого коефіцієнту з дня набрання рішенням суду законної сили.

У зв`язку з цим, суд враховує, що відповідно до частини першої статті 44 Закону №1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з п.п.3 п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1), для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Згідно з п.4.1 Порядку 22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію.

Пунктом 4.3 Порядку 22-1 передбачено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (в тому числі документів, одержаних відповідно до абз. 2 п.п3 п.4.2 цього розділу) орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без врахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Тобто, незалежно від наявності права особи на перерахунок пенсії, законодавством передбачена обов`язкова процедура прийняття рішення пенсійним органом.

Дослідивши матеріали пенсійної справи позивача (а.с.41-80), надані відповідачем на виконання ухвали суду від 23.06.2020, судом встановлено відсутність заяви ОСОБА_1 на перерахунок пенсії з урахуванням коефіцієнта заробітку 1,10118. Суд враховує, що заяви від 14.02.2019, від 06.09.2019 (а.с.9,13) з якими позивач зверталась до органу пенсійного фонду, за формою не відповідають додатку 3 до Порядку № 22-1, а за змістом не містять клопотання про проведення перерахунку її пенсії. Такі заяви зареєстровані та розглянуті відповідачем в порядку, встановленому Законом України "Про звернення громадян", а відповіді відповідача від 04.03.2019 № 92/10 та від 07.10.2019 №М-1608/07.1-59 (а.с.10-12,14) не є рішенням про відмову в перерахунку пенсії.

За таких обставин, суд вважає, що пред`явлення позивачем позовних вимог про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови в нарахуванні та виплаті пенсії за віком із застосуванням індивідуального коефіцієнта по заробітній платі в розмірі 1,10118 та зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії з урахуванням такого коефіцієнту, є передчасним, позаяк у встановленому порядку позивач не ініціювала проведення такого перерахунку, а відповідач з цього приводу не приймав жодного рішення.

Суд також зауважує, що відповідно до пункту 4 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Отже, без проведення розрахунку про те, чи призведе застосування коефіцієнта заробітку 1,10118 з одночасним коригуванням інших складових формули обчислення пенсії, зокрема, стажу, до збільшення пенсії позивача, зобов`язання органу пенсійного фонду здійснити такий перерахунок не відповідатиме приписам чинного законодавства та буде втручанням в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права, а звернення з даним позовом є передчасним, позаяк в спірній ситуації не дотримана встановлена законом процедура перерахунку пенсій.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частина друга статті 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень (дій, бездіяльності) суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході судового розгляду справи судом встановлено необґрунтованість проведеного відповідачем перерахунку пенсії позивача з 01.08.2008 зі зниженням коефіцієнту заробітку при обчисленні. Водночас, встановлені судом обставини не є достатньою підставою для задоволення даного позову. Суд підкреслює, що правомірність перерахунку пенсії позивача з 01.08.2008 не є предметом даного судового спору, адже за змістом позовних вимог позивач оспорює правомірність відмови відповідача нарахувати та виплатити їй пенсію за віком із застосуванням коефіцієнту заробітку 1,10118 та просить зобов`язати відповідача провести перерахунок, при цьому з заявою про проведення перерахунку пенсії позивач не зверталась, а рішення про відмову в здійсненні перерахунку відповідач не приймав.

За таких обставин, суд вважає відсутніми підстави для застосування судового захисту прав та інтересів позивача, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити в позові ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33028; ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 листопада 2020 року.

Суддя Н.О. Дорошенко