Справа № 460/3123/20
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2020-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 листопада 2020 року м. Рівне №460/3123/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

Приватного підприємства "БК "Комфорт-Сервіс"
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «БК «Комфорт-Сервіс» () звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № 5 від 23.03.2020 року.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за наслідками документальної позапланової невиїзної перевірки Приватного підприємства «БК «Комфорт-Сервіс» () з питань проведення взаєморозрахунків з ТОВ «Сіленс-Компані ( ), ТОВ «Західметал» () за квітень 2019 року, був складений акт № 455/17-00-05-01/38822203 від 28.02.2020 року, у відповідності до висновків якого, перевіркою встановлено порушення пп. «а» п. 198.1, п.198.3 ст. 198 ПК України, у зв`язку з чим ПП «БК «Комфорт Сервіс» завищено податковий кредит з ПДВ та відповідно занижений податок на додану вартість у сумі 115 000,00 грн. за квітень 2019 року на суму 115000,00 грн. Позивач зазначає, що висновки акту перевірки полягають у помилковому визначені виконаних та облікованих господарських операцій суб`єкта перевірки з виконання будівельних робіт субпідрядником ТОВ «Сіланс-Компані» () нереальними (такими, що фактично не виконувались). Позивач з такими висновками контролюючого органу не погоджується, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Зокрема зазначає що акт перевірки не відображає фактичні обставини справи, висновки викладені у вказаному акті перевірки необґрунтовані, не відповідають існуючим фактам та діючому податковому законодавству, зазначені в ньому порушення вимог податкового законодавства не узгоджуються з фактично проведеними та облікованими господарським операціями, є надуманими, а висновки упередженими, які також в жодному випадку не стосуються суб`єкта перевірки Приватного підприємства «БК «Комфорт-Сервіс» (). Зокрема, позивач посилається на те, що фактичний рух активів в межах здійснення цих господарських операцій прослідковується на підставі належним чином складених первинних та інших документів, а твердження відповідача базуються на припущеннях та недостовірних відомостях. Відтак вважає, що висновки акту перевірки є протиправними, а прийняті податкові повідомлення-рішення є незаконними і такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 08.05.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та встановлено відповідачу строк для подання до суду відзиву на позовну заяву.

Відповідачем, у строк встановлений судом, подано відзив на позовну заяву (а.с. 66-68). В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що перевіркою позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні взаєморозрахунків з ТОВ «Сіленс-Компані» ( ) за квітень 2019 року виявлено порушення ним норм пп. «а» п. 198.1, п.198.3 ст. 198 ПК України, що призвело до завищення податкового кредиту з ПДВ та відповідно заниження податку на додану вартість у сумі 115 000,00 грн. за квітень 2019 року на суму 115000,00 грн. Представник відповідача посилається на те, що під час перевірки позивача за наслідками аналізу податкової звітності та враховуючи узагальнену податкову інформацію ТОВ «Сіленс-Компані», встановлено ознаки нереальності здійснення операцій відсутність у підприємства будь-яких основних засобів, виробничих потужностей, що свідчить про неможливість виконання ним будівельних робіт на замовлення Приватного підприємства «БК «Комфорт-Сервіс». Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою суду від 03.06.2020 р. підготовче провадження у справі закрито. Розгляд справи по суті призначено на 08.07.2020.

У судовому засіданні 08.07.2020 представник позивача надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просив суд позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні 08.07.2020 представник відповідача надала пояснення аналогічні викладеним відзиві на позов. Просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Протокольною ухвалою суду від 08.07.2020 у судовому засіданні було оголошено перерву до 09.09.2020.

Протокольною ухвалою суду від 09.09.2020 у судовому засіданні було оголошено перерву до 05.10.2020.

Ухвалою суду від 06.10.2020 р. продовження розгляду справи по суті призначено на 28.10.2020.

Представники сторін у судове засідання не прибули. Про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до частин першої та дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, ухвалою суду від 28.10.2020 суд продовжив розгляд справи в письмовому провадженні.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Рівненській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку приватного підприємства «БК «Комфорт Сервіс» ( ) з питань проведення взаєморозрахунків з ТОВ «Сіланс-Компані» () та ТОВ «Західметал» ( ) за квітень 2019 року, результати якої оформлено актом № 455/17-00-05-01/38822203 від 28.02.2020 року (а.с. 11-18).

Позивач не погодився з висновками даного акту та листом № 1303/01 від 13.03.2020, в порядку, передбаченому п.86.7 ст.86 Податкового кодексу України, подав заперечення (а.с. 20).

Листом Головного управління ДПС у Рівненській області заперечення до акту перевірки позивача були враховані в частині відсутності порушень податкового законодавства при здійсненні господарських операцій та взаєморозрахунків з ТОВ «Західметал» () за квітень 2019 року, а висновки акту перевірки в цій частині враховані.

В частині заперечення позивача до акту перевірки № 455/17-00-05-01/38822203 від 28.02.2020 року щодо порушень податкового законодавства при здійсненні господарських операцій та взаєморозрахунків з ТОВ «Сіленс-Компані» ( ) були відхилені, а висновки акту перевірки залишено без змін (а.с. 21-24).

За висновками даного акту перевірки контролюючим органом виявлено порушення платником податків, у частині, що стосується спірних правовідносин, пп. «а» п. 198.1, п.198.3 ст. 198 ПК України, яке полягало у заниженні податку на додану вартість у сумі 115 000 грн. за квітень 2019 року.

На підставі висновків даного акту перевірки Головним управлінням ДПС у Рівненській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.03.2020 року № 5 про збільшення Приватному підприємству «БК «Комфорт-Сервіс» грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 143 750 гривні 00 копійок, в тому числі за основним платежем в розмірі 115000 грн. та за штрафними санкціями в розмірі 28750 грн. (а.с. 7).

Вказане податкове повідомлення-рішення № 5 від 23.03.2020 року ПП «БК «Комфорт-Сервіс» не оскаржувалось в адміністративному порядку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Як встановлено судом із змісту акту перевірки, підставами для збільшення позивачу грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 143 750 гривні 00 копійок, в тому числі за основним платежем в розмірі 115000 грн. та за штрафними санкціями в розмірі 28750 грн.. слугували обставини щодо нереальності господарських операцій з проведення субпідрядних робіт ТОВ «Сіленс-Компані» на обєкті будівництва лікарська амбулаторія загальної практики сімейної медецини по вул. Шевченка в с. Костянтинівка Сарненського району Рівненської області згідно договору № 25/03/1-01 від 25 березня 2019 року.

Так судом встановлено, що до заперечень на висновки акту перевірки та до матеріалів справи, позивачем надано документи на підтвердження реальності здійснення господарської операції з ТОВ «Сіленс-Компані» на об`єкті будівництва лікарська амбулаторія загальної практики сімейної медецини по вул. Шевченка в с. Костянтинівка Сарненського району Рівненської області, а саме:

договір підряду № 25/03/1-01 від 25 березня 2019 року, довідку про вартість виконаних робіт та витрати за квітень 2019 року на суму 690 000 грн., в тому числі податок на додану вартість 115000 грн.; акт № 1 приймання виконаних робіт за квітень 2019 року на суму 690 000 грн., в тому числі податок на додану вартість 115000 грн.; акт звіряння взаємних розрахунків за квітень 2019 року між ПП «БК «Комфорт Сервіс» та ТОВ «Сіленс-Компані»; податкову накладну ТОВ «Сіленс-Компані» № 132 від 16.04.2019 року на суму 690000 грн.; копії первинних бухгалтерських документів по господарським операціям з ТОВ «Західметал» як Генпідрядником будівельних робіт по об`єкту будівництва «лікарська амбулаторія загальної практики сімейної медицини по вул. Шевченка в с. Костянтинівка Сарненського району Рівненнсбкої області» (договір підряду № 01022019 від 01 лютого 2019 року, платіжні доручення, акти звірки, довідки про вартість будівельних робіт та акти приймання виконаних будівельних робіт), письмову згоду ТОВ «Західметал» про виконання будівельних робіт, довідку про вартість виконаних робіт за квітень 2019 року, акт звірки взаєморозрахунків з ТОВ «Сіленс-Компані», платіжне доручення № 3792 від 13.05.2019.

Як встановлено судом зі змісту з акту перевірки, зауважень щодо форми таких документів відповідачем не зазначено, тому суд погоджується з позивачем, що такі документи є обов`язковими для врахування у бухгалтерському та податковому обліку Приватного підприємства «БК «Комфорт Сервіс».

Так судом встановлено, що до заперечень на висновки акту перевірки та до матеріалів справи, позивачем надано документи на підтвердження реальності здійснення господарської операції з ТОВ «Сіленс-Компані» на обєкті будівництва лікарська амбулаторія загальної практики сімейної медицини по вул. Шевченка в с. Костянтинівка Сарненського району Рівненської області.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що 25.03.2019 року між ПП «БК «Комфорт Сервіс» (Замовник) та ТОВ «Сіленс -Компані» (Підрядник) укладено договір підряду № 25/03/1-01 від 25 березня 2019 року, предметом якого є виконання Підрядником будівельно-монтажних робіт згідно затвердженої проектно-кошторисної документації та вимог Генпідрядника при будівництві об`єкту «лікарська амбулаторія загальної практики сімейної медицини по вул. Шевченка в с. Костянтинівка Сарненського району Рівненнсбкої області» (надалі Договір).

На виконання умов ТОВ «Сіленс -Компані» виконано внутрішньо оздоблювальні будівельні роботи на загальну суму 690 000 грн., в тому числі податок на додану вартість 115000 грн., що вбачається з:

- акту № 1 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ2в за квітень 2019 року на суму 690 000 грн., в тому числі податок на додану вартість 115000 грн.;

- довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за квітень 2019 року форми КБ-3 на суму на суму 690 000 грн., в тому числі податок на додану вартість 115000 грн.

Розрахунки за виконані роботи здійснені між сторонами частково згідно платіжного доручення № 3792 від 13.05.2019 на суму 72450,00 грн.

Разом з тим, суду слід зазначити, що Національними стандартами України (ДСТУ) із ціноутворення в будівництві, зокрема, ДСТУ Б Д.1.1-1:2013, передбачено примірні форми первинних документів з обліку в будівництві, які мають використовуватися з 01 січня 2014 р. під час проведення взаєморозрахунків за обсяги виконаних будівельних робіт, серед них і форма № КБ-3 - довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати. Форма № КБ-3, таким чином, є первинним документом, на підставі якого здійснюється відображення вартості будівельних витрат та сум на їх покриття. Відсутність в акті перевірки дослідження взаємовідносин із субпідрядником контрагента позивача посвідчує вибірковий метод проведення перевірки. Обсяг робіт виконаний контрагентом позивача, і сформовані за результатом будівництва витрати жодним чином не пов`язані з тим виконував ці роботи підрядник самотужки або укладав договір субпідряду, оскільки право на формування витрат пов`язано не з виконавцем, а з обсягом виконаних робіт.

Також позивачем надано для суду договір підряду № 01022019/2 від 01 лютого 2019 року, укладений між ним як Підрядником і ТОВ «Західметал», як Генпідрядником на виконання замовлення Департаменту з питань будівництва та архітектури Рівненської обласної державної адміністрації (Замовником), предметом якого є виконання комплексу робіт по об`єкту «Нове будівництво лікарської амбулаторія загальної практики сімейної медицини по вул.. Шевченка в с. Костянтинівка Сарненського району Рівненнсбкої області».

У підпункті 6.3.1 п. 6.3 Договору сторонами погоджено, що Підрядник має право за згодою Генпідрядника залучати для виконання умов цього договору субпідрядні організації.

Таким чином, виконання ТОВ «Сіленс -Компані» на замовлення ПП «БК «Комфорт Сервіс» будівельних робіт на об`єкті будівництва - «Нове будівництво лікарської амбулаторії загальної практики сімейної медицини по вул. Шевченка в с. Костянтинівка Сарненського району Рівненнсбкої області», - здійснювалося в межах господарської діяльності останнього.

Суд зазначає, що відповідачем у справі, з приводу ідентичних підстав для визнання господарської операції нереальною на зазначеному вище об`єкті будівництва, враховані заперечення позивача подані в порядку, передбаченому п.86.7 ст.86 Податкового кодексу України, в частині відсутності порушень податкового законодавства при здійсненні господарських операцій та взаєморозрахунків позивачем як Підрядником з ТОВ «Західметал» як Генпідрядником..

Враховуючи наведене, суд відхиляє твердження відповідача про те, що на підставі узагальненої податкової інформації ТОВ «Сіленс-Компані» встановлено відсутність у підприємства будь-яких основних засобів, виробничих потужностей, зокрема будівельних машин і механізмів, трудових ресурсів, достатньої кількості персоналу для виконання будівельних робіт на замовлення ПП «БК «Комфорт Сервіс».

Враховуючи встановлені судом обставини, твердження контролюючого органу не мають впливу на дійсні обставини здійснення господарської операції та не беруться до уваги при наданні оцінки їх фактичного здійснення.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Тому, відсутність у суб`єкта господарювання (контрагента) достатніх матеріальних чи будь-яких інших ресурсів для здійснення господарської діяльності, не має своїм наслідком недійсність укладеного ним правочину і не може слугувати доказом наявності у вказаного суб`єкта господарювання такої мети, як проведення нереальних господарських операцій.

Крім того, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до пп. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 розділу І ПК України, податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах: рівність усіх платників перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації - забезпечення однакового підходу до всіх платників податків незалежно від соціальної, расової, національної, релігійної приналежності, форми власності юридичної особи, громадянства фізичної особи, місця походження капіталу.

Відповідно до абз. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року №996-XIV (надалі - Закон України №996-XIV, у редакції на момент виникнення спірних правовідносин), господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України №996-XIV, факт здійснення господарських операцій фіксується первинними документами, які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Недоліки в змісті первинних бухгалтерських документів, з урахуванням ст. 1 та абзацу 9 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» судом не встановлено.

Абзацом 11 статті 1 Закону №996-XIV визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальну зміну майнового стану суб`єкта господарювання, яка фіксується шляхом складення контрагентами первинних документів.

Вимога щодо реальної зміни майнового стану, як ознака фактичного здійснення господарської операції та необхідність фіксування такої зміни у первинних документах, кореспондує з нормами Податкового кодексу України, якими встановлено порядок формування витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування податком на прибуток підприємств.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством (абзац 1). Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абзац 2).

Частиною 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (із наступними змінами та доповненнями) передбачено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно із ст. 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (із наступними змінами та доповненнями), одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання суті над формою, тобто операції обліковуються відповідно до їх суті, а не лише з урахуванням юридичної форми (документального оформлення).

Так, п. 185.1 ст. 185 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

- постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування - постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

- ввезення товарів на митну територію України;

- вивезення товарів за межі митної території України;

- постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

З системного аналізу наведених вище положень ПК України судом встановлено, що інших документів які б підтверджували право платника податків на податковий кредит законодавством не вимагається.

Надана до суду податкова накладна ТОВ «Сіленс-Компані» № 132 від 16.04.2019 року на суму 690000 грн., в тому числі податок на додану вартість 115000 грн. свідчать про те, що субпідрядником була виписана податкова накладна, яка містить всі, передбачені ст. 201 розділу V ПК України обов`язкові реквізити.

Відповідачем не заперечується що податкова накладна № 132 від 16.04.2019 року на суму 690 000 грн. в т.ч. ПДВ 115 000.0 грн. виписана ТОВ «Сіланс-Компані» () за квітень 2019 року - зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних та підтверджена квитанцією про відповідну реєстрацію.

За твердженнями позивача, вказане в повній мірі підтверджується Системою електронного адміністрування податку на додану вартість який забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку, в тому числі наведених вище.

Суд зазначає, що податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Стосовно встановленої перевіркою нереальності виконання господарських операцій між ПП «БК «КомфортСервіс» та ТОВ «Сіленс-Компані», то, відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездітності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, відповідачем не надано документальних підтверджень відсутності фактичного виконання господарських операцій за спірними договорами, узгодженості дій позивача з контрагентами з метою незаконного отримання податкової вигоди або його обізнаності з такими діями контрагентів, а тому, заперечення відповідача є необґрунтованими належними засобами доказування, припущеннями.

При дослідженні факту здійснення господарських операцій, що були підставою для формування податкового кредиту платника податків, суд оцінює відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовано дані податкового обліку.

Також, у разі наявності у контролюючого органу інформації щодо порушення окремим платником податків податкового законодавства, негативні наслідки повинні застосовуватися саме щодо цієї особи.

Платник податків не може нести відповідальності за дії контрагента при відсутності його вини, інакше порушуються основні конституційні засади: дотримання принципу справедливості як елемента верховенства права (стаття 8 Конституції України), індивідуалізації відповідальності (стаття 61 Конституції України).

Також, як зазначає Верховний Суд в постанові від 07.03.2018 по справі № 804/3420/16, посилання податкового органу на порушення податкового законодавства контрагентами по ланцюгу постачання не є підставою для відмови у праві на податковий кредит та бюджетне відшкодування з податку на додану вартість, оскільки їх зобов`язання не спричиняють податкових наслідків для позивача, так само позивач не може нести відповідальність за будь-які порушення законодавства вчинені його контрагентами. З приводу припущень відповідача про відсутність у контрагентів позивача необхідних кадрів та основних фондів, а також можливість виконувати ними діяльності, яка не передбачена статутом. Суд зазначає, що податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від перебування постачальника за юридичною адресою, а також від його господарських та виробничих можливостей. Питання віднесення певних сум податку на додану вартість до податкового кредиту поширюється виключно на окремо взятого платника та не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб. Крім того, такі висновки податкового органу, на якого в силу положень Кодексу адміністративного судочинства України покладається обов`язок доказування, не підтверджені документально.

Отже, формування суб`єктом господарювання податкового кредиту з податку на вартість не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами, законодавство України, не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб`єктом господарювання.

Крім того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 , заява №803/02), «Булвес» АД проти Болгарії (2009 , заява №3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 , заява №6689/03), які відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV (із наступними змінами та доповненнями) ураховуються судом при застосуванні принципу верховенства права, визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на податковий кредит з податку на додану вартість за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник податку на додану вартість не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник податку на додану вартість не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 78 цього Кодексу. У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення № 5 від 23.03.2020 року.

При зазначених обставинах, вимоги позивача правомірні, обґрунтовані і підлягають до задоволення, а заперечення відповідача суд відхиляє як безпідставні і такі, що суперечать чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

Таким чином, у ході судового засідання позивач довів суду обґрунтованість позовних вимог. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатні та беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтується його відзив, і не довів правомірність його рішення.

Отже, при зазначених обставинах, відзив відповідача відхиляється судом як безпідставний і такий, що суперечить чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи, то поданий позов необхідно задовольнити повністю.

Враховуючи положення частини першої статті 139 КАС України суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною першою статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як встановлено судом з матеріалів справи, позивачем за подання даного адміністративного позову сплачено судового збору в сумі 2156 грн. 25 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 4641 від 04.05.2020 (а.с. 6).

Отже, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області судові витрати у розмірі 2156,25 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області № 5 від 23.03.2020.

Стягнути на користь Приватного підприємства «БК «Комфорт-Сервіс» (33024, вул. Млинівська, 18, м. Рівне, Рівненської області, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області (33023, вул. Відінська, 12, м. Рівне, ) судові витрати на суму 2156,25 грн. (дві тисячі сто п`ятдесят шість грн. 25 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 03 листопада 2020 року.

Суддя Д.П. Зозуля