Справа № 300/858/20
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2020-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 300/858/20 пров. № А/857/8439/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Шинкар Т.І.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 червня 2020 року (ухвалене головуючим-суддею Григоруком О.Б. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Івано-Франківську) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - ГУ ПФУ, відповідач) щодо відмови у перерахунку його пенсії та зобов`язати здійснити перерахунок пенсії за віком згідно довідки про заробітну плату №26/п від 30.10.2018 за періоди роботи з 01.06.1995 по 31.12.1996 в приватному підприємстві «СІОШ».

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.06.2020 позов було задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що особовий рахунок ПП «СІОШ» за 1995 рік, наданий для перевірки, не містить усіх необхідних реквізитів, передбачених абзацом першим пункту 2.4 розділу 2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», зокрема, у ньому не відображено прізвище, ім`я та по батькові, рік і місяць народження особи, якій нараховувалась заробітна плата. Заробітна плата за 1996 рік, відображена у довідці №26/п від 30.10.2018, не відповідає первинним документам, зокрема, згідно поданого звіту за 3 квартал 1996 року заробітна плата у липні 1996 року працівникам підприємства не нараховувалась, хоча в наданій довідці заробітна плата числиться, згідно наказу №1-к від 21.06.1995 ОСОБА_1 призначений на посаду директора та головного бухгалтера, проте, особові рахунки за 1995-1996 роки завірені підписом головного бухгалтера (прізвище, ім`я та по батькові не вказано), який не відповідає підпису в наказі №1-к від 21.06.1995. Крім того, вказує на пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

Позивач не скористався своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.

Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУ ПФУ та з травня 2018 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV).

Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 та наказу №1-К від 21.06.1995 ОСОБА_1 з 21.06.1995 працював директором ПП «СІОШ» та відповідно наказу №1-К від 21.06.1995 приступив до виконання обов`язків головного бухгалтера цього підприємства.

За результатами розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії на підставі довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, виданої ПП «СІОШ» 30.10.2018 за №26/п, ГУ ПФУ відмовило ОСОБА_1 у зарахуванні заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії згідно цієї довідки за період з 01.06.1995 по 31.12.1996 в ПП «СІОШ» та зазначило про можливість оскарження такої відмови до ГУ ПФУ або до суду, що підтверджується листом за вих.№1991/03 від 21.12.2018.

У подальшому, на підставі заяви №1786 від 14.12.2018, наказу ГУ ПФУ №23 від 25.01.2019, направлення №1299/05 від 25.01.2019, провідним спеціалістом ГУ ПФУ було проведено перевірку довідки про заробітну плату №26/п від 30.10.2018 за період роботи ОСОБА_1 з 01.06.1995 по 31.12.1996 у ПП «СІОШ», за результатом якої складено акт перевірки №89/ІВ/2/1 від 29.01.2019.

Проведеною перевіркою встановлено, що в особовому рахунку за 1995 рік не вказано прізвище ім`я по батькові особи, якій нараховувалася заробітна плата. Заробітна плата за 1996 рік ОСОБА_1 відображена у довідці №26/п від 30.10.2018, не відповідає первинним документам, оскільки згідно поданого звіту за 3 квартал 1996 року заробітна плата у липні 1996 року працівникам підприємства не нараховувалася (згідно листа УПФУ в м. Івано-Франківську щодо надання інформації про фонд оплати праці за період з 01.07.1996 по 31.12.1996 ПП «СІОШ» №395/05 від 17.01.2019, вх. №440/14 від 18.01.2019). Згідно Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/04, особові рахунки, надані для перевірки : не містять усіх необхідних реквізитів (абз.1 п.2.4 глави 2); вільні рядки не прокреслені (п.2.11 глави 2); допущено виправлення в графі «платіжний період», «посадовий оклад», «утримано в пенсійний фонд» в особовому рахунку за 1995 рік (п.4.1, 4.2, 4.3, 4.4 глави 4). Згідно наказу №1-к від 21.06.1995, ОСОБА_1 був призначений на посаду директора та головного бухгалтера, проте особові рахунки за 1995-1996 роки завірені підписом головного бухгалтера (прізвище ім`я по батькові не вказано), який не відповідає підпису в наказі №1-к від 21.06.1995.

Згідно відповіді ГУ ПФУ №1266/Ш-15 від 18.10.2019, з посиланням на висновки акту перевірки правильності та повноти відображення заробітної плати у довідці №89/ІВ/2/1 від 29.01.2019, позивача було повідомлено про відсутність підстав для перерахунку його пенсії згідно довідки №26/п від 30.10.2018.

Вважаючи дії відповідача протиправними, ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з відсутності розбіжностей даних у довідці про заробітну плату та первинних документів позивача. Також, суд вважав необґрунтованими доводи відповідача про те, що відсутність усіх необхідних реквізитів в особовому рахунку ПП «СІОШ» є підставою для неврахування довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №26/п від 30.10.2018, оскільки відповідач не з`ясував всебічно та повно достовірність вказаних у ній відомостей щодо особи. Стосовно доводів відповідача про пропуск строку звернення до суду з даним позовом, суд першої інстанції вказав на триваючий характер порушення прав позивача та дійшов до висновку, що такий пред`явлений з дотриманням вимог статті 122 КАС України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України громадянам гарантується право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом третім Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (п.20 Порядку №637).

Колегія суддів зазначає, що позивачем для призначення пенсії надавались трудова книжка серії НОМЕР_1 , яка оформлена належним чином і дана обставина ніким це не оспорюється.

Також, позивачем надана довідка про заробітну плату для обчислення пенсії ПП «СІОШ» №26/п від 30.10.2018, видана на підставі особових рахунків директора підприємства, відповідно до якої сума заробітної плати позивача для обчислення пенсії з розшифруванням за період з червня 1995 року по грудень 1996 року становить 14200 грн, у тому числі заробітна плата за 1995 рік : червень - 400 грн, липень - 500 грн, серпень - 600 грн, вересень - 700 грн, жовтень - 800 грн, листопад - 900 грн, грудень - 1000 грн; за 1996 рік : січень - 600 грн, лютий - 700 грн, березень - 700 грн, квітень - 700 грн, травень - 700 грн, червень - 800 грн, липень - 800 грн, серпень - 800 грн, вересень - 900 грн, жовтень - 900 грн, листопад - 900 грн та грудень - 800 грн. На всі виплати нараховані страхові внески (єдиний внесок).

Статтею 98 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що перерахунок пенсії провадиться на підставі документів про вік, стаж, заробіток та інших, наявних на час перерахунку в пенсійній справі, а також додаткових документів, поданих пенсіонером на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії у зв`язку з введенням у дію цього Закону (про стаж роботи, заробіток, сімейний стан та інші), то пенсія знову перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців перед поданням додаткових документів і не раніше ніж з дня введення в дію цього Закону.

Частиною другою статті 27 Закону №1058-IV визначено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону. При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом. Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Відповідно до абз.4, 5 ч.1 ст.40 Закону №1058-IV, для визначення розміру пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Згідно ч.1 ст.44 Закону №1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Пунктом 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (далі - Порядок №22-1) передбачено, що орган, який призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

За змістом п.2.7 Порядку №22-1, до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені пп.2-4 п.2.1, п.2.6 цього розділу.

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам (п.п.3 п.2.1 Порядку №22-1).

Пунктом 2.10 Порядку № 22-1 передбачено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність розбіжностей у довідці про заробітну плату та первинних документах позивача .

Частиною третьою статті 44 Закону №1058-IV органам Пенсійного фонду надано право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Згідно п.4.2 Порядку №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, вказані норми встановлюють порядок, який передбачає, що перевірка обґрунтованості видачі документів та достовірності поданих відомостей для оформлення пенсії включає фіксування й засвідчення виявлення невідповідностей.

У відповіді від 18.10.2019 за №1266/Ш-15 ГУ ПФУ, з посиланням на висновки акту перевірки правильності та повноти відображення заробітної плати у довідці від 29.01.2019 №89/ІВ/2/1, повідомило позивача про відсутність підстав для перерахунку пенсії згідно довідки №26/п від 30.10.2018.

Пенсійний орган в силу діючого законодавства наділений повноваженнями вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Проте, відповідачем не було надано суду доказів вчинення ним дій щодо перевірки записів у трудовій книжці позивача та обґрунтованості видачі йому довідок та документів, які підтверджували наявний трудовий стажу для призначення пенсії.

Тобто, органом пенсійного фонду не вчинено заходів, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», для з`ясування відомостей щодо особи ОСОБА_1 , які вказані у довідці про заробітну плату для обчислення пенсії №26/п від 30.10.2018, виданої на підставі особових рахунків директора ПП «СІОШ».

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції, що з урахуванням оформлення особових рахунків на відповідних бланках, наявність інших реквізитів, у тому числі печатки підприємства, не спростовує доводи чинності даних особових рахунків робітників та службовців.

Стосовно доводів відповідача про порушення позивачем шестимісячного строку звернення з даним позовом до суду, колегія суддів зазначає, що КАС України є загальним законом, яким врегульовані строки звернення до адміністративного суду за захистом прав.

Строки у сфері соціального захисту застосовує відповідний суб`єкт владних повноважень або суд, у випадку, визнання рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта протиправними та задоволення позову особи. У свою чергу, строк на звернення до суду застосовується виключно судом, як правило, на етапі прийняття рішення про відкриття провадження в адміністративній справі. Строк звернення до суду стосується виключно питання прийняття до розгляду або відмови у розгляді позовних вимог по суті, але не застосовується для прийняття рішення про задоволення чи не задоволення таких вимог, а також періоду протягом якого такі вимоги підлягають задоволенню.

Колегія суддів також виходить з того, що у триваючих правовідносинах суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) по відношенню до фізичної або юридичної особи. Прикладом таких правовідносин є правовідносини, що виникають у сфері реалізації прав громадян на соціальних захист (пенсійне забезпечення, виплата заробітної плати тощо).

Важливо, що предметом позову в категорії справ стосовно соціального захисту є дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, пов`язані з соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами, а тому строк на соціальний захист та строки звернення до суду залежно також від виду відповідного платежу як форми соціального захисту з боку держави.

Відлік строків для звернення з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень заяви особи, до якого додано пакет необхідних документів. У свою чергу, відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, крім якщо інше прямо не передбачено законом.

При застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в пергу чергу, з боку держави.

З огляду на позицію Конституційного Суду України, що міститься у рішенні №8-рп/2013 від 15.10.2013 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» і у рішенні №9-рп/2013 від 15.10.2013 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, а також на підставі аналізу положення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», колегія суддів дійшла висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 19.03.2019 по справі №806/1952/18.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем не було пропущено шестимісячний строк звернення до суду із адміністративним позовом, передбачений ст.122 КАС України.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 12, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 червня 2020 року по справі №300/858/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
Т. І. Шинкар