Справа № 160/7173/20
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2020-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2020 року Справа № 160/7173/20
01.07.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Приватного підприємства «ПРОМПОБУТСЕРВІС» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області від 29.11.2019 року №000799520, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у сумі 32 708,75 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області від 29.11.2019р. №000800520, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток у сумі 29 437,50 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на запит контролюючого органу від 25.03.2020 року про надання документів вчасно, у передбачений законом термін - 02.05.2019 року були надіслані відповідні первинні документі і пояснення керівника позивача, але відповідачем, на підставі наказу від 11.09.2019 року №210-П та Повідомлення про документальну позапланову перевірку №74 від 12.09.2019 року, в порушення вимог п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка. Зазначені наказ та повідомлення до проведення перевірки позивач не отримував, а отримав лише 12.06.2020 року - у відповідь на запит до податкового органу. Оскаржувані податкові повідомлення-рішення позивачем отримано 21.12.2019 року, після чого, 24.12.2019 року та 26.12.2019 року до Державної податкової служби України були направлені відповідні скарги у адміністративному порядку. У зв`язку з тим, що відповідей на зазначені скарги протягом тривалого часу отримано не було, 28.04.2020 року Приватне підприємство «ПРОМПОБУТСЕРВІС» повторно звернулося до Державної податкової служби України з проханням надати письмові відповіді на скарги. У відповідь на зазначене звернення, 02.06.2020 року платником податків було отримано лист Державної податкової служби України, в якому повідомлено, що рішенням Державної податкової служби України, яке направлялося скаржнику засобами поштового зв`язку, скарги підприємства залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення - без змін.
З висновками, викладеними в акті перевірки та оскаржуваним повідомленнями-рішеннями позивач не згоден з огляду на те, що:
1) посилання в акті перевірки на те, що до перевірки не надано жодного документа не відповідає дійсності, оскільки платником податків, вчасно, у встановлений податковим кодексом строк і повному обсязі, на поштову адресу, вказану контролюючим органом в запиті від 25.03.2020 року, були направлені відповідні первинні документи і пояснення керівника позивача;
2) висновки в акті перевірки та оскаржувані податкові повідомлення-рішення були прийняті без дослідження надісланих на запит контролюючого органу копій первинних документів та пояснень керівника підприємства;
3) оскаржуване податкове повідомлення рішення від 29.11.2019 року №000799520, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у сумі 32 708,75 грн., в тому числі з основного зобов`язання у сумі 26 167,00 грн., та штрафних санкцій у сумі 6541,75 грн., є протиправним оскільки, податкові зобов`язання з податку на додану вартість за 2016 рік на суму 26 167,00 грн. самостійно сплачено платником податків 18.04.2020 року;
5) згідно змісту акту перевірки остання податкова декларація з ПДВ подана ТОВ «Ліагро Сервіс Груп» - за грудень 2016 року, саме в час здійснення господарських взаємовідносин з позивачем, а свідоцтво платника ПДВ №200259137 від 01.04.2016 року було анульоване контролюючим органом лише 02.03.2018 року.
06.07.2020 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було задоволено клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.
27.07.2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого ГУ ДПС у Дніпропетровській області не погоджується з доводами, викладеними у позові, оскільки вони не спростовують висновків Акту перевірки, на підставі яких прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Відповідач у відзиві наводить обставини, аналогічні тим, що встановлені під час перевірки та просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
05.08.08.2020 року від позивача, засобами електронного зв`язку, надійшла відповідь на відзив, в якій останній просить задовольнити позовні вимоги, посилаючись на обґрунтування, які зазначені в позовній заяві.
11.08.2020 року ухвалою суду клопотання Приватного підприємства «ПРОМПОБУТСЕРВІС» про розгляд справи за правилами загального позовного провадження - задоволено, розгляд справи №160/7173/20 ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 09.09.2020 року.
29.09.2020 року у підготовчому судовому засіданні, в яке прибули представники позивача, у задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення підготовчого судового засідання було відмовлено, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті у наступному судовому засіданні, яке призначено на 13.10.2020 року.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлені наступні обставини.
За наслідками перевірки складено Акт №3758/04-36-05-20/30001438 від 11.10.2019 р. (надалі - Акт перевірки), якими зафіксовані наступні порушення:
- пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 (зі змінами та доповненнями), в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток за 2016 рік у сумі 23 550 грн.;
- п.185.1 ст.185, п.198.3 ст.198, п.201.1, п.201.4, п.201.7 ст.201 Податкового Кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 (зі змінами та доповненнями), в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість за грудень 2016 року всього за 2016 рік у сумі 26 167 грн.
На підставі встановлених порушень податковим органом винесені податкові повідомлення рішення:
Не погоджуючись із вказаними податковими рішеннями Приватним підприємством «ПРОМПОБУТСЕРВІС» до Державної податкової служби України були направлені відповідні скарги №11/12 від 23.12.2019 року та №12/12 26.12.2016 року, які рішенням Державної податкової служби України від 20.02.2020 року №6509/6/99-00-08-05-02-06 залишені без задоволення, а податкові повідомлення-рішення від 29.11.2019 року №000799520 та №000800520 - без змін.
Не погоджуючись з процедурою та висновками проведеної перевірки, винесеними за її наслідками податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Зазначений запит отримано позивачем 09.04.2019 року.
Листом від 26.04.2019р. №11, який був направлений відповідачу 02.05.2019 року, позивач надав відповідь на вищевказаний запит контролюючого органу, в якій зазначив, що надає копії документів по взаємовідносинам з ТОВ «ЛІАГРО СЕРВІС ГРУП», а також навів пояснення по цим операціям.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Відповідно до пп. 19-1.1.1 п.19-1.1 ст.19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, як: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.
Згідно з п.п.20.1.4. п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
За змістом приписів п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.
Повноваження контролюючого органу на безоплатне отримання від платників податків інформації, пов`язаної з обчисленням та сплатою податків, дотриманням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, передбачені п.п.20.1.6 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України.
При цьому п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити: 1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу. Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; 2) для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" під час здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу та/або для визначення рівня звичайних цін у випадках, визначених цим Кодексом; 3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; 4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків: податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування; акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної; 5) у разі проведення зустрічної звірки; 6) в інших випадках, визначених цим Кодексом. Платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом). У разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п`ятим цього пункту, платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит.
При цьому п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України також встановлено, що Порядок отримання інформації контролюючими органами за їх письмовим запитом визначається Кабінетом Міністрів України.
Так, п.10 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2010р. №1245 «Про затвердження Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом» (далі - Порядок №1245) передбачено, що запит щодо отримання податкової інформації від платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин оформляється на бланку органу державної податкової служби та підписується керівником (заступником керівника) зазначеного органу. У запиті зазначаються: посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації; підстави для надіслання запиту; опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують.
Відповідно до п.11 Порядку №1245 перед тим, як направити запит, орган державної податкової служби перевіряє: наявність законодавчих підстав для отримання податкової інформації; наявність інформації в системі органів державної податкової служби; відсутність підстав для періодичного подання зазначеної інформації відповідно до цього Порядку.
Виходячи зі змісту обставин, зазначених відповідачем у запиті у якості підстави для його надіслання, слідує, що такі обставини фактично є відомостями, що отримані контролюючим органом за результатами аналізу податкової інформації, і можуть свідчити про можливі порушення платником податків податкового законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.
Отже, такі обставини у розумінні приписів п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України є підставою для надіслання контролюючим органом обов`язкового письмового запиту про надання документів та письмових пояснень відповідному платнику податків.
При цьому чинним податковим законодавством не встановлено обов`язку контролюючого органу зазначати у запиті про надання інформації детального описання та повного розшифрування підстав для його надіслання, достатнім є зазначення загальної підстави, передбаченої п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України, хоча у даному випадку контролюючим органом наведено детальне описання обставин, що слугували підставою для надіслання запиту позивачу.
Тим більше податковим законодавством не встановлено обов`язку контролюючого органу надавати платнику податків, якому надсилається запит, доказів на підтвердження наявності податкової інформації про можливі порушення останнім податкового законодавства.
- накази про призначення на посаду керівника та головного бухгалтера на дату надання інформації та на момент здійснення фінансово-господарської операції з контрагентом;
- штатний розпис підприємства за відповідні періоди із зазначенням посад та посадових окладів; наявність достатньої кількості кваліфікованих працівників у штаті для здійснення господарської діяльності;
- договори (угоди) про використання офісних та складських приміщень, інформацію про власні виробничі потужності, в разі оренди - надати документи, на підставі яких відбувається оренда (договори, інше), підтвердити форму і стан розрахунків;
- наявність основних фондів (власних та/або орендованих) - надати ж/о (картка рахунку) по рахунку 10 за відповідні періоди, а також надати інформацію щодо їх використання у виробничому процесі; документи на право власності;
- наявність ліцензії на проведення відповідної діяльності підприємства, якщо це передбачено діючим законодавством;
- копії документів, на підставі яких здійснювалося придбання товарів (робіт, послуг), у т.ч.: договори (контракти, додаткові угоди у разі їх наявності), на підставі яких здійснювалося придбання товарів, видаткові та податкові накладні на придбання товарів; документи, які підтверджують розрахунки за придбаний товар; документи, що підтверджують транспортування (договори про надання транспортних послуг, ТТН, залізничні квитанції, подорожні листи або інші) та акти прийому-передачі товарів; у разі наявності інші документи, що підтверджують факт придбання та оприбуткування (зберігання), договори зберігання та додатки до них; договори з організаціями, що здійснюють послуги по складуванню, акти прийому-передачі товару; вказати де зберігався товар, чи ведеться складський облік; довіреності на отримання товарів;
- сертифікати якості (відповідності, інше) стосовно походження придбаного товару; висновки про відповідність технічних умов виробництва, зберігання, а також реєстрації обов`язкових підтверджуючих документів (реквізити товару ГОСТу, ТУ, марки, типу, заводу виробника), відповідних фахівців та необхідної виробничої бази, матеріалів, комплектуючих тощо;
- надати ж/о (картка рахунку) 281, 20, 23, 31, 34 або 51, 63 за відповідні періоди;
- якщо підприємство є виробником товарів (готової продукції) зазначити собівартість виготовлення готової продукції, надати калькуляції.
Також вищеозначений запит оформлений на бланку ГУ ДФС у Дніпропетровській області та підписаний заступником начальника зазначеного контролюючого органу Мельником Д . і підпис останнього скріплено печаткою.
Позивач зазначив, що у відповідь на цей запит ПП «ПРОМПОБУТСЕРВІС» 02.05.2019 року направило контролюючому органу лист від 26.04.2019р. №1,, в якому зазначив, що надає копії документів по взаємовідносинам з ТОВ «ЛІАГРО СЕРВІС ГРУП», а також навів пояснення по цим операціям, вказавши, що вважає їх реальним та документально підтвердженими, при цьому, чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов`язань платника податків у залежність від стану податкового обліку та добросовісності його контрагентів, адже платник податків не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх податкових зобов`язань та не зобов`язаний здійснювати за цим контроль, тому що не наділений такими повноваженням, на відміну від контролюючого органу. До відповіді на запит позивачем надано:
- договір підряду №12/17-16 від 15.12.16р.;
- договір про надання послуг №11/15-2016 від 15.11.16р.;
- рахунок-фактура №911 від 26.11.16р.;
- рахунок-фактура №911 від 27.11.16р.;
- акт приймання-передачі виконаних робіт до договору №12/17-16 від 15.12.16 р;
- акт приймання-передачі виконаних робіт по договору №11/15-2016 від
Так, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України встановлено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Відповідно до п.78.4 ст.78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
При цьому зі змісту п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України випливає, що отримання податкової інформації, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, може бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями.
За таких обставин у контролюючого органу є право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень. Якщо ці пояснення не обґрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена.
Неповне надання платником податків інформації на письмовий запит контролюючого органу надає право останньому на проведення документальної позапланової перевірки, оскільки за таких обставин контролюючий орган позбавлений можливості виконання покладених на нього функцій, а під час проведення позапланової документальної перевірки платника податків контролюючим органом підтверджується або спростовується інформація про можливі порушення податкового законодавства - встановлюються факти наявності або відсутності порушень.
Зважаючи на те, що контролюючим органом за результатами аналізу податкової інформації встановлено відомості, що можуть свідчити про можливі порушення платником податків ПП «ПРОМПОБУТСЕРВІС» податкового законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а саме: факт здійснення господарських операцій з контрагентом ТОВ «ЛІАГРО СЕРВІС ГРУП», власник якого, повністю визнав свою вину в інкримінованому злочині за ч.5 ст.27, ч.1 ст.205 КК України, оскільки 29.04.2016 року, діючи у співучасті з невстановленою досудовим розслідуванням особою вчинив пособництво у фіктивному підприємництві, тобто придбанні (перереєстрації) субєкта підприємницької діяльності юридичної особи ТОВ «Ліагро СЕРВІС ГРУП», відповідно до отриманого відповідачем вироку Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 22.12.2018р. у справі №209/3986/18, що і стало основною підставою для призначення перевірки, суд вважає, що у даному випадку у контролюючого органу могли виникнути обґрунтовані сумніви щодо можливості/неможливості підтвердження правомірності віднесення позивачем сум ПДВ до складу податкового кредиту та формування складу валових витрат за 2016 рік по взаємовідносинам з вищевказаним контрагентом-постачальником.
Означений наказ викладено на бланку ГУ ДФС у Дніпропетровській області та підписано заступником його керівника, підпис якого скріплено печаткою.
За наслідками вищевказаної перевірки складно Акт №3758/04-36-05-20/30001438 від 11.10.2019 р.
Також, в Акті перевірки зазначено, що копію наказу та повідомлення направлено позивачу поштою з рекомендованим повідомленням.
Таким чином, матеріалами справи підтверджено:
- наявність обґрунтованих та законних підстав для призначення позапланової документальної невиїзної перевірки ПП «ПРОМПОБУТСЕРВІС»;
- складені розпорядчі документи для призначення перевірки відповідають положенням податкового законодавства;
- визначений період та предмет перевірки дотримані та відображені у Акті перевірки;
- позивач був обізнаний про проведення перевірки з огляду на положення наведених вище норм Податкового кодексу України.
Висновок відповідача у акті перевірки обґрунтований тим, що правочин укладений позивачем з контрагентом ТОВ «Ліарго Сервіс Груп» є таким, що не спрямований на настання реальних правових наслідків, оскільки:
- ТОВ «Ліарго Сервіс Груп» не має трудових ресурсів;
- аналізом ЄРПН встановлено відсутність придбання ТОВ «Ліарго Сервіс Груп» робіт/послуг, що були відображені в реалізації на позивача у листопаді та грудні 2016 року;
- у ТОВ «Ліарго Сервіс Груп» відсутні власні (орендовані) основні засоби, офісні та складські приміщення, транспортні засоби;
- ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 22.12.2018 року у справі № 209-3986/18 засновника та директора ТОВ «Ліарго Сервіс Груп» визнано винним у здійсненні фіктивного підприємства;
- первинні документи складені ТОВ «Ліарго Сервіс Груп» носять формальний характер.
Суд зазначає, що не є обов`язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов`язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому, відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податку та його безпосереднім контрагентом. Навіть, якщо контрагент (постачальник по ланцюгу) і порушив вимоги податкового законодавства, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку (покупця товарів, робіт, послуг) права на відшкодування ПДВ за правочином з таким контрагентом у разі, якщо платник податку виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування, сплатив за виконані послуги і має документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту та здійснених витрат.
При цьому, жодною нормою законодавства України не передбачається обов`язку платників податків одержувачів товарів вимагати від контрагентів-постачальників будь-яких відомостей щодо повноти сплати ними податків за окремою операцією придбання товарів, відомостей щодо третіх осіб (постачальників у ланцюгу), перевіряти додержання чи порушення ними законодавчих приписів, а також наявність у цих контрагентів умов для належного здійснення господарської діяльності, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік певного платника податків від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, а також від господарських та виробничих можливостей контрагента.
Разом з тим, судом встановлено, ТОВ «Ліарго Сервіс Груп» було зареєстрованою юридичною особою та станом на день здійснення господарських операцій з позивачем було платником ПДВ та вправі було видавати податкові накладні.
Так, ТОВ «Ліарго Сервіс Груп» видало позивачу податкові накладні, які зареєстровані у ЄРНП, що відображено у акті перевірки.
У матеріалах справи міститься копія ухвали Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 22.12.2018 року у справі № 209-3986/18, у відповідності до якої засновника та директора ТОВ «Ліарго Сервіс Груп» ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 205 КК України, а кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 205 КК України закрито на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КК України
В ухвалі Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 22.12.2018 року у справі № 209-3986/18 вказано, що засновник та директор ТОВ «Ліарго Сервіс Груп» ОСОБА_1 вчинив діяння, поставлене в провину останньому, діяння дійсно мало місце, діяння містить склад злочину, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 205 КК України. Із матеріалів кримінального провадження видно, що протиправні дії ОСОБА_1 мали місце у квітні 2016 року.
Таким чином, судом встановлено, що в ухвалі Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 22.12.2018 року у справі № 209-3986/18 присутній аналіз господарських операцій позивача з ТОВ «Ліарго Сервіс Груп» та наявний висновок про те, у період 29.04.2016 року по 13.04.2017 року незаконно сформовані витрати та податковий кредит по взаємовідносинах позивача з ТОВ «Ліарго Сервіс Груп».
Згідно частин 6 та 7 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.
Диспозиція наведеної правової норми прямо вказує на те, що обов`язковими для суду, який розглядає справу, є вирок (ухвала) суду в кримінальній справі.
Разом із тим розглядувана норма встановлює межі обов`язковості зазначених різновидів судових рішень для адміністративного суду, що розглядає конкретну адміністративну справу.
Така обов`язковість поширюється лише на те питання, чи мало місце певне діяння та чи вчинене воно особою, щодо якої постановлено відповідний вирок (ухвалу) або прийнято постанову.
Отже, обов`язковими для врахування адміністративним судом є факти, наведені у вироку (ухвалі) в кримінальній справі щодо часу, місця та об`єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки, дій чи бездіяльності якої є предметом розгляду в адміністративній справі.
Водночас правова кваліфікація діяння особи, наведена у вироку (ухвалі) в кримінальній справі або постанові про адміністративний проступок (тобто застосування тих чи інших правових норм до відповідної поведінки), не є обов`язковою для адміністративного суду.
Оскільки в ухвалі Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 22.12.2018 року у справі № 209-3986/18 прямо вказано про те, що у період 29.04.2016 року по 13.04.2017 року незаконно сформовані витрати та податковий кредит по взаємовідносинах позивача з ТОВ «Ліарго Сервіс Груп», а також те, що вчинене засновником та директором ТОВ «Ліарго Сервіс Груп» ОСОБА_1 діяння, поставлене в провину останньому, дійсно мало місце, то вказана вище ухвала суду є обов`язковою для адміністративного суду стосовно особи, правові наслідки дій чи бездіяльності якої є предметом розгляду в адміністративній справі.
Судом відхиляються посилання позивача на те, що сам факт наявності вироків (ухвал) не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин, встановлених у вироках (ухвалах), які набрали законної сили, оскільки в ухвалі Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 22.12.2018 року у справі № 209-3986/18 прямо вказано про те, що у період 29.04.2016 року по 13.04.2017 року незаконно сформовані витрати та податковий кредит по взаємовідносинах позивача з ТОВ «Ліарго Сервіс Груп», тобто суд в ухвалі по кримінальній справі вже перевірив правильність формування податкового кредиту та витрат, а тому в цій частині він є обов`язковим для адміністративного суду, що розглядає конкретну адміністративну справу.
У відповідності до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч. 1 ст. 44 КК, а саме: у випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі закону України про амністію чи акта помилування.
Суд звертає увагу на те, що документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.
При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.
Універсальний принцип розгляду податкових спорів полягає у наступному: перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.
Таким чином, суд погоджується з висновком відповідача зробленим у Акті №3758/04-36-05-20/30001438 від 11.10.2019 р. щодо не спрямованості договору, який укладено позивачем з ТОВ «Ліарго Сервіс Груп», на настання правових наслідків, у зв`язку з чим, податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області від 29.11.2019р. №000800520, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток у сумі 29 437,50 грн. винесено правомірно.
Пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України закріплено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Відповідно до пункту 48.1 статті 48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.
Згідно з пунктом 46.5 статті 46 Податкового кодексу України, форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Форма та Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затверджена наказом Міністерства фінансів України 28.01.2016 № 21.
Згідно пунктів 1-2 розділу IV зазначеного порядку у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу) платник податку самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним декларації, він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої декларації за формою, встановленою на дату подання уточнюючого розрахунку.
Внесення змін до податкової звітності за результатами самостійного виявлення помилок здійснюється у порядку, визначеному статтею 50 розділу II Кодексу.
В силу пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених статтею 50 Кодексу), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.
Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 статті 50 Податкового Кодексу: а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку; б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов`язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п`яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов`язання з цього податку.
Таким чином, за умовами абзацу 4 пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України у платника податків виникає обов`язок сплатити саме суму недоплати та штраф, обчислений саме від суми недоплати.
Суму ПДВ 26 167,00 грн. підприємством сплачено 18.04.2019 (п/д №122162117).
Вищезазначене відповідачем не заперечується.
Також, згідно витягу з облікової картки платника податків Приватного підприємства «ПРОМПОБУТСЕРВІС» та платіжного доручення №68 від 17.04.2019 року позивачем сплачено штраф 3% від суми недоплати, визначеної в уточнюючому розрахунку, у розмірі 786,00 грн.
Тобто, позивачем до винесення наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, за наслідком якої прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 29.11.2019 року №000799520, надіслано уточнюючий розрахунок та погашено заборгованість з податку на додану вартість за грудень 2016 року в порядку статті 50 Податкового кодексу України зі сплатою штрафу у розмірі 3% від відповідних сум заборгованості.
Відповідно до пункту 120.2 статті 120 Податкового кодексу України, невиконання платником податків вимог, передбачених абзацами третім - п`ятим пункту 50.1 статті 50 цього Кодексу, щодо умов самостійного внесення змін до податкової звітності - тягне за собою накладення штрафу у розмірі 3 відсотків від суми самостійно нарахованого заниження податкового зобов`язання (недоплати).
При самостійному донарахуванні суми податкових зобов`язань інші штрафи, передбачені цією главою Кодексу, не застосовуються.
Матеріалами справи підтверджується, що позивачем вже було донараховано 3 відсотків від суми самостійно нарахованого заниження податкового зобов`язання.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а отже, нарахування штрафу, який позивачем самостійно сплачено суперечить норма чинного законодавства.
З огляду на викладене, оскаржуване податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області від 29.11.2019 року №000799520, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у сумі 32 708,75 грн. винесено відповідачем не обґрунтовано та без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому, в силу ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, вирішуючи спірні правовідносини в межах заявлених позовних вимог, доводів сторін, аналізу положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що відповідачем частково доведено правомірність своїх дій, а тому позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 6306,00 грн., що документально підтверджується квитанціями від 24.06.2020 року №FPT_AB181177KVM_14369817 ТА №FPT_AB181177KVM_14369782.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено частково, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача відповідно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області від 29.11.2019 року №000799520, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у сумі 32 708,75 грн.
У задоволенні іншої частини позову - відмовити.
Стягнути на користь Приватного підприємства «ПРОМПОБУТСЕРВІС» судові витрати у розмірі 2102 грн. (дві тисячі сто дві гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 03.11.2020 року.

Суддя М.В. Дєєв