Справа № 380/6037/20
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2020-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа №380/6037/20

03 листопада 2020 року

зал судових засідань №10

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Лунь З.І.,

секретар судового засідання Ходань Н.С.,

за участю:

представника позивача Острика С.О.,

розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Державної архітектурно-будівельної інспекції, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, скасування постанови.

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) звернулася до суду з позовом до Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (місцезнаходження: 80100, Львівська область, м.Червоноград, вул. Мазепи, 16, ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Державної архітектурно-будівельної інспекції (місцезнаходження: м.Київ, бульвар Лесі Українки, 26), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), в якому просить суд:

-визнати бездіяльність Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), яка полягає у не здійсненні всіх передбачених заходів примусового виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01.07.2016, зокрема, і примусового знесення зазначеного самочинного будівництва ресурсами (техніка, працівники) Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), із компенсацією витрат за рахунок боржника, із закінченим виконавчого провадження оскаржуваною постановою від 05.02.2020 по ВП № 60242278;

-зобов`язати Червоноградський міський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), вжити всіх заходів примусового виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01.07.2016, в тому числі примусового знесення зазначеного самочинного будівництва ресурсами (техніка, працівники) Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), із компенсацією витрат за рахунок боржника, з урахуванням викладеного в мотивувальній частині судового рішення у цій справі;

-скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 05.02.2020 у ВП № 60242278 як незаконну та необґрунтовану;

-стягнути з Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 8000,00грн завданої позивачу моральної шкоди.

Ухвалою судді від 03.08.2020 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху.

14.08.2020 суд відкрив провадження у цій справі.

17.08.2020 суд ухвалив провести судове засідання у режимі відеоконференції.

У судовому засіданні від 11.09.2020 суд постановив ухвалу про витребування доказів у відповідача, а саме: матеріали виконавчого провадження №5268669 та №60242278.

У судовому засіданні від 11.09.2020 суд залучив до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - на стороні позивача - ДАБІ України , на стороні відповідача, - ОСОБА_2

22.09.2020, у межах строку, встановленого судом, відповідач повідомив суд про неможливість надання матеріалів виконавчого провадження №52698669 у зв`язку із тим, що закінчився строк їх зберігання. Крім того, відповідач надіслав на адресу суду засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №60242278.

У підготовче судове засідання, призначене на 29.09.2020, жоден учасник справи не з`явився. Про причини неявки суд не повідомили. Розгляд справи відкладено на 12.10.2020.

Ухвалою суду від 12.10.2020 суд закінчив підготовче провадження та перейшов до розгляду справи по суті. Судовий розгляд справи призначено на 03.11.2020.

Представник позивача у судове засідання з`явивися, позовні вимоги підтримали, просили позов задвольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, подав клопотання про відкладення, однак, суд оцінив таке як безпідставне, оскільки відповідач подав заяву по суті справи та докази на обгрунтування заперечень позовної заяви. З огляду на таке тому ухвалив розгядати справи без присутності представника відповідача, з у рахуванням наданих відповідачем заяв по суту справи та доказів.

Третя особа, ДАБІ України, явку уповноваженого представника не забезпечила, просила розглядати справу без участі представника.

Третя особа, ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 , зазначила, що її сусідка ОСОБА_2 самовільно збудувала залізобетонну монолітну балконну плиту, зовнішню цегляну стіну по фасаду будинку на балконній плиті віконного блоку та покриття по дерев`яних несучих конструкціях. Однак рішенням суду зобов`язано ОСОБА_2 за власний рахунок здійснити знесення самовільно збудованої залізобетонної монолітної балконної плити (розміром 1,57*1,31 метра), зовнішньої цегляної стіни по фасаду будинку на балконній плиті (розміром 1,57*0,9 метра) віконного блоку та покриття по дерев`яних несучих конструкціях (розміром 1,57*1,53 метра) та привести квартиру № 66 до попереднього стану згідно поверхневого плану квартири АДРЕСА_4 (копія додасться). Рішенням суду було заобов`язано ОСОБА_2 демонтувати самовільну забудову. Відтак було відкрито виконавче провадження. Однак ОСОБА_2 не виконала рішення суду про демонтаж самовільної забудови. У 2019 році за виконавчим листом Львівського окружного адміністративного суду було знову відкрито виконавче провадження щодо знесення ОСОБА_2 самовільної забудови. ОСОБА_2 не виконала рішення суду, відтак відповідач, уважаючи, що вчинив усі необхідні дії, закінчив виконавче провадження та виніс відповідну постанову. ОСОБА_1 не погоджується з фактичним невиконанням рішення суду ОСОБА_2 , вважає, що відповідач вчинив бездіяльність, яка полягає у не здійсненні всіх передбачених законом заходів, відтак просить скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження, а також стягнути з відповідача моральну шкоду.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві (а.с.145-147). Відповідач вважає, що вчинив усі передбачені законом дії та зазначив, що демонтаж прибудови, здійсненої ОСОБА_2 , здійснити неможливо без нанесення шкоди приміщенням інших квартир. Тому у позову просить відмовити.

Третя особа, ДАБІ України, подала суду пояснення на позовну заяву. У поясненні представник третьої особи зазначив, що ДАБІ України вчинено усі дії щодо звернення до органу виконавчої служби з виконавчим листом, однак вчинення дій щодо примусового знесення самовільної прибудови не є повноваженням ДАБІ України. Просить справу розглядати без присутності представника.

Суд встановив таке.

Департаментом ДАБІ у Львівській області проведено перевірку, з результатами якої встановлено, що гр. ОСОБА_2 в 2006 самовільно здійснила реконструкцію власної квартири № 66 власними силами, виконавши будівельні роботи з влаштування зовнішньої цегляної стіни по фасаду будинку на балконній плиті віконного блоку та покриття по дерев`яних несучих конструкціях. Також виконані роботи по демонтажу частини існуючої зовнішньої стіни будинку в межах віконного прорізу до рівня підлоги без проектної документації та дозволу на виконання будівельних робіт.

За результатами перевірки складено Акт проведення перевірки № 9/15/10-ф від 28.04.2015р. протокол про адміністративне правопорушення № 9/15/2-ф від 28.04.2015р. 07.05.2015р. директором Департаменту ДАБІ у Львівській області винесено постанову про накладення штрафу за адміністративне правопорушення на гр. ОСОБА_2 .

У зв`язку із невиконанням припису Департаменту ДАБІ у Львівській області № 9/15/1-ф від 19.02.2015р. у відповідності до вимог ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Держархбудінспекція звернулась до суду із позовом про знесення об`єкту самочинного будівництва.

29.09.2016р. Львівським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист у справі № 813/3282/15, рішенням у якій зобов`язано ОСОБА_2 за власний рахунок здійснити знесення самовільно збудованої залізобетонної монолітної балконної плити (розміром 1,57 *131 метра), зовнішньої цегляної стіни по фасаду будинку на балконній плиті (розміром 1,57 * 0,9 метра) віконного блоку та покриття по дерев`яних несучих конструкціях (розміром 1,57 * 1,53 метра) та привести квартиру АДРЕСА_4 до попереднього стану згідно з поверховим планом квартири. Виконавчий лист за цим рішенням, Держархбудінспекцією було скеровано до Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області - для примусового виконання. 20.10.2016р. було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 52698669. Як зазначають учасники справи, 22.06.2017р. державним виконавцем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 52698669.

Виконавчий лист у справі № 813/3282/15 був повернутий Червоноградським MB ДВС ГТУЮ у Львівській області у Львівський окружний адміністративний суд.

Як зазначає третя особа, ДАБІ, 15.08.2019р. у канцелярію суду представником ДАБІ було повторно подано заяву на видачу виконавчого листа у справі №813/3282/15, який був повернутий до суду органом ДВС.

23.08.2019р. судом видано той самий виконавчий лист у справі №813/3282/15, у якому вказано строк пред`явлення виконавчого документа до виконання до 08.09.2017р.

28.08.2019 ДАБІ подано у суд заяву про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі №813/3282/15 - яка була задоволена судом згідно з ухвалою від 05.09.2019р.

07.10.2019 старшим державним виконавцем Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Оліярник Г.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 60242278.

16.12.2019 - державним виконавцем було подано у Львівський окружний адміністративний суд заяву про роз`яснення рішення суду у справі №813/3282/15. 13.01.2020 судом прийнято ухвалу про відмову у роз`ясненні рішення суду.

Заявою від 09.10.2019 ОСОБА_2 повідомила Червоноградський МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області про виконання рішення суду у справі №813/3282/15.

Відповідно до Акту державного виконавця від 23.10.2019, державним виконавцем встановлено, що рішення суду ОСОБА_2 не виконала.

На ОСОБА_2 державним виконавцем було накладено штраф відповідно до постанови від 23.10.2019 у ВП №60242278 за невиконання рішення суду.

07.11.2019 державний виконавець склав Акт про те, що ОСОБА_2 повторно не виконала рішення суду.

На ОСОБА_2 державним виконавцем було повторно накладено штраф відповідно до постанови від 07.11.2019 у ВП №60242278 за невиконання рішення суду.

07.11.2019 державним виконавцем винесено постанову про призначення експерта у виконавчому провадженні.

Відповідно до листа Львівського НДІСЕ від 21.11.2019 №5148/08-19 постанову про призначення експерта у виконавчому провадженні повернено без виконання.

На виконання запиту Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області від 27.11.2019 36/60242278/19031 Червоноградським МБТІ надано копії технічної документації на квартиру АДРЕСА_4 .

Згідно з технічним висновком №103, затвердженим ФОП ОСОБА_3 від 04.11.2019, виконати демонтаж прибудованого до квартири АДРЕСА_4 без нанесення шкоди приміщенням квартир (тріщини, пошкодження несучих елементів будинку, пошкодження оздоблення) неможливо.

05.02.2020 державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження №60242278 на підставі п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

При ухваленні рішення суд виходить з такого.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 (далі Закон 1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону 1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно з п.1 ч.2 ст.18 Закону 1404 виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як видно з відзиву, відповідач покликаючись на технічний висновок №103, затверджений ФОП ОСОБА_3 від 04.11.2019, в якому вказано, що виконати демонтаж прибудованого до квартири АДРЕСА_4 без нанесення шкоди приміщенням квартир (тріщини, пошкодження несучих елементів будинку, пошкодження оздоблення) неможливо, а також з огляду на те, що у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконане без участі боржника вважає, що є підстави для закінчення виконавчого провадження.

Зазначене в сукупності свідчить про те, що виконання рішення суду про демонтаж не може бути в залежності від висновку про можливість, або ж неможливість здійснити такий демонтаж, оскільки тим самим порушується стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Тому, суд дійшов висновку про скасування оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження від 05.02.2020.

Відповідно, невиконання судового рішення свідчить про не вчинення відповідачем заходів щодо примусового виконання рішення суду, що є бездіяльністю відповідача, яка полягає в тому числі і в частині способу виконання судового рішення, про який зазначає позивач у позовній заяві, а саме, знесення самочинного будівництва ресурсами відповідача з подальшою компенсацією витрат боржником у цьому виконавчому провадженні. Втім, у такому разі сторони у справі №813/3282/15 чи визначені законом учасники виконавчого провадження не обмежені законом у зверненні до суду про зміну способу чи порядку виконання судового рішення.

Щодо покликання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду, то суд зазначає, що позивач не є учасником виконавчого провадження, відтак ця справа розглядається у загальному позовному провадженні, із застосуванням строків, передбачених ст.122 КАС України.

Відповідно до частин 1-2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При відкритті провадження суд вже оцінював обставини щодо строку звернення позивача з цим позовом до суду і дійшов висновку про те, що позивач не пропустила встановленого ст.122 КАС України шестимісячного строку.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди.

За приписами частин 1, 2, 3 статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом. Згідно із роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами і доповненнями) під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, під моральною шкодою законодавець розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі.

Зазначене позивачем у позовній заяві про те, що самочинне будівництво через тривалу бездіяльність відповідача має на неї негативний вплив стосується емоційного сприйняття особою обставин щодо невиконання судового рішення, відтак не може свідчити про наявність у неї втрат немайнового характеру.

Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача моральної шкоди, задоволенню не підлягає.

Відтак, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір стягувати не належить у зв`язку із звільненням позивача від його сплати.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (місцезнаходження: 80100, Львівська область, м.Червоноград, вул. Мазепи, 16, ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Державної архітектурно-будівельної інспекції (місцезнаходження: м.Київ, бульвар Лесі Українки, 26), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, скасування постанови задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), яка полягає у не здійсненні всіх передбачених заходів примусового виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01.07.2016 у справі №813/3282/15.

Зобов`язати Червоноградський міський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) вжити всіх заходів примусового виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01.07.2016 №813/3282/15.

Скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 05.02.2020 у ВП № 60242278.

Відмовити у задоволенні позовної вимоги про стягнення з Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 8000,00грн завданої ОСОБА_1 моральної шкоди.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із урахуванням п.п.15.5 п.15 Розділу VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 03.11.2020

Суддя Лунь З.І.