Справа № 460/6460/20
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 рокуЛьвівСправа № 460/6460/20 пров. № А/857/11720/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Сеника Р.П., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмого провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року про зупинення провадження у справі № 460/6460/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,-

суддя в 1-й інстанції - Друзенко Н.В.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення - 07.09.2020,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Набухотна Раїса Петрівна в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 щомісячного підвищення до пенсії в розмірі двох мінімальних заробітних плат та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.ст. 39 та 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІ1 за періоди з 22 травня 2008 року по 22 липня 2011 року включно, з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно та починаючи із 17 липня 2018 року; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком, за періоди з 22 травня 2008 року по 22 липня 2011 року включно, з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячне підвищення до пенсії в розмірі двох мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати станом на момент виплати вказаного підвищення, за періоди з 22 травня 2008 року по 22 липня 2011 року включно, з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно та починаючи з 17 липня 2018 року.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року провадження в адміністративній справі №460/6460/20 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції у справі №510/1286/16-а.

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржено ОСОБА_1 від імені та в інтересах якого діє Набухотна Раїса Петрівна . У апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу суду про зупинення провадження скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного зупинення провадження в справі.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що справа № 510/1286/16-а (провадження № 11-345апп19), яка розглядається Верховним Судом, не має жодного відношення до розглядуваної справи № 460/6460/20, оскільки правовідносини у цих справах не є подібними, а предмети позову в таких є відмінними.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що питання, з приводу якого здійснено зупинення провадження у справі, можливо вирішити без зупинення провадження у справі, оскільки таке врегульовано чинним законодавством (ч.2 ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), при цьому усталеною судовою практикою вироблено відповідні правові позиції (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2020р. у справі № 815/1226/18).

Відповідач подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що суд першої інстанції зупинив провадження у справі з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що провадження у справі за позовом ОСОБА_1 слід зупинити до набрання законної сили рішенням Верховного Суду в зразковій справі № 510/1286/16-а, оскільки наведені справи є взаємопов`язаними.

Зокрема, суд зазначив, що позивач звернулася до суду в 2020 році з позовом, у якому просить зобов`язати відповідача провести пенсійні виплати за період з 22.05.2008р. по 22.07.2011р., з 01.01.2014р. по 02.08.2014р. та з 17.07.2018р., а усі питання щодо формування правових позицій, які ставить перед собою Велика Палата Верховного Суду в справі № 510/1286/16-а торкаються саме строків звернення до суду в спорах, що стосуються неотримання особою регулярних (щомісячних тощо) соціальних виплат, які суб`єкт владних повноважень з власної вини не виплачував фізичній особі або виплачував у неповному розмірі, оскільки щодо наведених питань не сформовано єдиної практики вирішення наведених спорів.

Відтак розгляд справи № 510/1286/16-а створює об`єктивну неможливість для розгляду справи за позовом ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст.236 КАС України є підставою для зупинення провадження у справі.

Тому з метою правильного застосування норм матеріального права та дотримання норм процесуального права суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у справі № 460/6076/20 на підставі п.5 ч.2 ст.236 КАС України, до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду України у справі № 510/1286/16-а.

Між тим, з наведеними висновками суду першої інстанції погодитися не можна, з таких причин.

Зупинення провадження в адміністративній справі - це тимчасове припинення вчинення у справі будь-яких процесуальних дій у зв`язку з обставинами, що перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії.

Вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі передбачений ст.236 КАС України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.236 КАС України суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Із змісту наведеної норми слідує, що своїм правом зупинити провадження у справі за розглядуваних обставин суд може скористатися лише за наявності обставин, що створюють об`єктивні перешкоди в розгляді справи, створюють неможливість її розгляду.

Під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи слід розуміти те, що обставини, які розглядаються у такій іншій справі, не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог тощо.

При цьому норми КАС України не містять визначення терміну «подібні правовідносини».

Тлумачення визначення «подібності правовідносин» міститься, зокрема, у ряді постанов Верховного Суду (від 13.02.2019р. у справі № 802/3999/15-а, від 03.07.2019р. у справі № 826/27404/15 та інші).

За змістом вказаних постанов подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин).

Предметом спору в розглядуваній справі є визнання протиправною відмови ГУ ПФ України в Рівненській обл. у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 щомісячного підвищення до пенсії в розмірі двох мінімальних заробітних плат та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.ст.39 та 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за періоди з 22.05.2008р. по 22.07.2011р. включно, з 01.01.2014р. по 02.08.2014р. включно та починаючи з 17.07.2018р.; зобов`язання пенсійного органу нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, та щомісячне підвищення до пенсії за вказані періоди і надалі.

Предметом спору в справі № 510/1286/16-а (провадження № 11-345апп19, яка переглядається Верховним Судом) є визнання неправомірними дій пенсійного органу щодо неврахування для обчислення пенсії сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премій до державних, професійних та ювілейних свят та інших виплат; зобов`язання пенсійного органу здійснити перерахунок пенсії як державному службовцю з дати її призначення 17.07.2009р. на виконання ст.37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу», з урахуванням середньомісячної суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премій до державних, професійних та ювілейних свят та інших виплат за 24 календарні місяці.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що, суд першої інстанції дійшов невірного висновку про подібність спірних правовідносин, оскільки у зазначених справах різний об`єкт та предмет правового регулювання, а також умови застосування правових норм, а тому оскаржувана ухвала суду щодо зупинення провадження у розглядуваній справі № 460/6460/20 до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у справі № 510/1286/16-а є необґрунтованою.

Окрім цього, на думку колегії суддів, формування правових висновків в частині застосування строків звернення до суду в соціальних справах не може бути достатньою правовою підставою для зупинення провадження у справі.

Стосовно застосування строків звернення до суду в розглядуваній справі колегія суддів наголошує на тому, що вказане питання висвітлено позивачем в поданій позовній заяві.

Так, позивач наголошує на тому, що про порушення своїх прав він дізнався з листа відповідача № 1476-1194/П-02/8-1700/20 від 27.02.2020. Вказане правопорушення розцінює як триваюче порушення її прав, а пенсія є регулярною щомісячною виплатою, яку відповідач з власної вини протягом тривалого часу виплачував позивачу в неповному розмірі, тобто, допускав триваючу протиправну діяльність.

При цьому, в обґрунтування таких доводів позивач покликається на правову позицію, висловлену Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 20.05.2020 у справі № 815/1226/18.

За вказаних обставин судом через призму доводів позивача не обґрунтовано питання про те, яке саме правове значення матиме сформована Великою Палатою Верховного Суду за наслідками розгляду адміністративної справи № 510/1286/16-а правова позиція щодо можливості застосування до спорів, пов`язаних з пенсійним забезпеченням громадян, положень ст.122 КАС України, для правильного вирішення справи за розглядуваним позовом.

Згідно ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Матеріали справи не містять доказів понесення учасниками справи судових витрат, у зв`язку з чим підстави для їх розподілу є відсутніми.

З огляду на викладене, оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню як винесена із порушенням судом норм процесуального права, що призвело до неправильного зупинення провадження у справі, із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.ст.311, 312, п.4 ч.1 ст.320, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року про зупинення провадження у справі № 460/6460/20 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Р. П. Сеник
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 03.11.2020