Справа № 520/12280/2020
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2020-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 р. Справа № 520/12280/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко О.В.,

при секретарі - Куриленко Н.В.,

за участі позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Харківської області (Харківська обласна прокуратура) про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до прокуратури Харківської області (Харківська обласна прокуратура), в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення прокуратури Харківської області від 01.09.2020 року щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті відрахованого податку з доходів фізичних осіб із заробітної плати згідно заяви від 15.08.2020 року у сумі 122 395,75 грн. з 28.02.2019 року по 30.06.2020 року;

- зобов`язати прокуратуру Харківської області здійснити виплату ОСОБА_1 відрахованого податку з доходів фізичних осіб із заробітної плати згідно заяви від 15.08.2020 року у сумі 122 395,75 грн. з 28.02.2019 року по 30.06.2020 року;

- звернути до негайного виконання рішення суду відповідно ст. 371 КАС України.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що оскаржуване рішення прокуратури Харківської області від 01.09.2020 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у виплаті відрахованого податку з доходів фізичних осіб із заробітної плати згідно заяви від 15.08.2020 року у сумі 122 395,75 грн. з 28.02.2019 року по 30.06.2020 року, є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню в судовому порядку.

Ухвалою суду від 21.09.2020 року відкрито спрощене провадження по справі. Запропоновано відповідачу у встановлений судом строк надати відзив на позов.

До канцелярії суду представником прокуратури Харківської області надано відзив на позов, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог зазначивши, що з 01.01.2016 року видалено норму, яка передбачала компенсацію такого середнього заробітку із бюджету, у зв`язку з чим з 01.01.2016 не діють норми щодо не оподаткування середнього заробітку мобілізованим. Таким чином, прокуратурою Харківської області правомірно відмовлено позивачу у виплаті відрахованого податку з доходів фізичних осіб із заробітної плати.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином у відповідності до вимог ст. 126 КАС України.

Суд заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача, дослідивши матеріали адміністративної справи, дійшов наступного висновку.

Наказом прокурора Харківської області від 04.03.2019 №418к ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) звільнений від виконання службових обов`язків з 28.02.2019 року у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом під час особливого періоду. Наказом від 26.02.2020 року № 422к з 28.02.2020 року позивачу подовжено військову службу за контрактом.

Позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій згідно копії посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого ГУ Нацгвардії України (а.с. 14).

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до прокуратури Харківської області із заявою щодо виплати йому відрахованого податку з доходів фізичних осіб із заробітної плати.

За результатами розгляду заяви, рішенням прокуратури Харківської області від 01.09.2020 року № 18-1-17, оформленого листом, повідомлено ОСОБА_1 про відсутність підстав для повернення утриманого прибуткового податку з середнього заробітку.

В обґрунтування відмови в листі зазначено, що Відповідно до статті 165 Податкового Кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника не включається сума компенсаційних виплат з бюджету в межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період. Проте, з 1 січня 2016 року Законом України від 24.12.2015 року № 911 викладено у новій редакції ч. 3 та 4 статті 119 КЗпП, яка встановлює гарантії мобілізованим працівникам. Зміни відбулися стосовно джерела фінансування середнього заробітку, який мають зберігати за мобілізованими працівниками. Зазначеними змінами видалено норму, яка передбачала компенсацію такого середнього заробітку із бюджету, у зв`язку з чим з 1 січня 2016 року не діють норми щодо неоподаткування середнього заробітку мобілізованим. Утримання із доходів, які нараховуються працівникам, визначені ПК України, відповідно до якого ставка податку на доходи фізичних осіб становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами (пункт 167.1 статті 167 розділу IV), ставка військового збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування (пункт 16.1 підрозділу 10 розділу XX). Отже, підстав для повернення позивачу утриманого прибуткового податку з середнього заробітку немає (а.с. 15 - 16).

Не погодившись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

По суті спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Згідно приписів частини третьої статті 119 Кодексу законів про працю України, за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Підпунктом 164.2.1 пункту 164.2 статті 164 ПК України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Відповідно до пункту 167.1 статті 167 ПК України, ставка податку становить 18% бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 167.5 ст. 167 Кодексу) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України визначено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VII, який набрав чинності з 01 січня 2016 року, внесено зміни до частин третьої та четвертої статті 119 КЗпП України, з яких було виключено норму про виплату компенсацій із бюджету за рахунок коштів Держбюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Тобто, починаючи з 01 січня 2016 року роботодавці фактично не мають права на отримання компенсації із бюджету в межах середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу в особливий період.

Оскільки компенсаційні виплати з бюджету, починаючи з 01 січня 2016 року, роботодавцям не здійснюються, тому нарахований середній заробіток таким працівникам не звільняється від оподаткування.

Починаючи з 01 січня 2016 року не діють норми щодо неоподаткування середнього заробітку мобілізованих осіб, оскільки такі виплати не компенсуються з бюджету: податок на доходи фізичних осіб (пп. 165.1.1 ПК України); військовий збір (пп. 1.2 п. 161 підрозділу 10 розділу XX ПК України).

За таких обставин, в оскаржуваний період (2019 - 2020) відповідачем правомірно здійснювалося утримання із заробітної плати позивача податку з доходів фізичних осіб відповідно до норм законодавства України.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вказане повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 13.02.2020 року по справі № 480/634/19, яка враховується судом при вирішенні даної справи відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

Таким чином, суд дійшов висновку про необґрунтованість та відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13-14, 77, 139, 242-246, 250, 255-262, 295, пп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до прокуратури Харківської області (Харківська обласна прокуратура) (, адреса: вул. Богдана Хмельницького, буд. 4, м. Харків, 61050) про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 02 листопада 2020 року.

Суддя О.В.Шевченко