Справа № 520/13961/2020
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2020-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2020 р. № 520/13961/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Єгупенка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Чайкіної Н.Е.,

за участю:

представника позивача - Скіпор В.А.,

представника відповідача - Золотавіна В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-технічний центр «ІСЖМ» (м. Харків, вул. Каштанова, 14) до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ?янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (м. Харків, м. Захисників України, 7/8) про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-технічний центр «ІСЖМ» звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним позовом, в якому позивач просив визнати протиправними дії головного державного виконавця міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Золотавіна Валерія Юрійовича щодо прийняття 02.10.2020 у виконавчому проваджені № 51000443 постанови про стягнення виконавчого збору; постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; постанови про арешт коштів боржника. Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Золотавіна В.Ю. у виконавчому проваджені № 51000443 про стягнення з ТОВ «ВТЦ «ІСЖМ» виконавчого збору у розмірі 18 892,00 грн. на користь стягувана - міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Золотавіна В.Ю. у виконавчому проваджені № 51000443 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в загальній сумі 200,00 грн. на користь одержувача - міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Золотавіна В.Ю. у виконавчому проваджені № 51000443 про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження 19092 грн. Зобов`язати міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) прийняти в межах виконавчого провадження 51000443 постанову про зняття арешту з коштів ТОВ «ВТЦ «ІСЖМ» та направити їх на адресу банківських установ, в яких відкрито банківські рахунки.

В обґрунтування позову зазначено, що 07.10.2020 позивачу стало відомо від працівників банківської установи про накладення арешту на банківський рахунок ТОВ «ВТЦ «ІСМЖ» за виконавчим провадженням №51000443. З інформації в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень товариству стало відомо про прийняті відповідачем постанови в рамках вказаного виконавчого провадження, а саме: постанова про стягнення виконавчого збору у розмірі 18892 грн., про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 200 грн, про арешт коштів боржника у розмірі 19092 грн. З вказаними постановами позивач не погодився та зазначив, що жодного документу на підтвердження того, що рішення суду не виконано в добровільному порядку матеріали виконавчого провадження не містять. Крім того, постанову про відкриття виконавчого провадження було прийнято 28.04.2016, тобто під час дії Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999. Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець мав прийняти керуючись законом від 21.04.1999, після того, як переконався, що рішення суду в добровільному порядку не виконано та сума виконавчого збору не мала перевищувати 2040 грн. Також, позивач зазначає, що матеріали виконавчого провадження не містять доказів того, що адресу ТОВ «ВТЦ «ІСЖМ» відповідач направляв поштові відправлення. Постанова про арешт коштів боржника, на думку позивача, є передчасною та незаконною.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити позов.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи адміністративного позову, відзив на позов та надані сторонами докази, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що постановою головного державного виконавця Комінтернівського ВДВС ХМУЮ від 28.04.2016 було відкрито виконавче провадження №51000443 з примусового виконання виконавчого листа №820/8821/15, виданого 20.04.2016 Харківським окружним адміністративним судом про зобов`язання ТОВ «Виробничо-технічний центр «ІСЖМ» привести в належний технічний стан і готовність до укриття населення захисної споруди цивільного захисту (сховища) №77953, яке знаходиться по вул. Каштанова, 14 у м. Харкові у придатний стан для використання за цільовим призначенням.

Головним державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ?янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 08.01.2020 було прийнято постанову про передачу виконавчого провадження №51000443 та постанову про прийняття виконавчого провадження.

Постановою від 02.10.2020 було стягнуто з боржника ТОВ «Виробничо-технічний центр «ІСЖМ» виконавчий збір у розмірі 18892 грн.

Постановою від 02.10.2020 визначено для боржника розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у загальній сумі 200 грн.

02.10.2020 головним державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ?янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) прийнято постанову, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та /або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі їх невиконання у добровільному порядку визначені Законом України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У частині першій статті 5 Закону №1404-VІІІ зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Частиною першою статті 18 Закону №1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VІІІ примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, на час виникнення спірних правовідносин визначав Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-ХІV (далі Закон № 606-ХІV).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону № 606-ХІV, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Частиною 1 ст. 25 Закону № 606-ХІV встановлено, що державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону № 606-ХІV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 25 Закону № 606-ХІV, у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

З матеріалів справи судом встановлено, що 28.04.2016 головним державним виконавцем Комінтернівського ВДВС ХМУЮ було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №51000443 з примусового виконання виконавчого листа №820/8821/15, виданого 20.04.2016 Харківським окружним адміністративним судом про зобов`язання ТОВ «Виробничо-технічний центр «ІСЖМ» привести в належний технічний стан і готовність до укриття населення захисної споруди цивільного захисту (сховища) №77953, яке знаходиться по вул. Каштанова, 14 у м. Харкові у придбаний стан для використання за цільовим призначенням.

Копію постанови про відкриття виконавчого провадження №51000443 від 28.04.2016 позивачем було отримано 04 травня 2016 року (вх.№3), що підтверджується відміткою про отримання (а.с.6).

Відповідно до пунктів 1-2 статті 75 Закону № 606-XIV, після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов`язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п`яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

Згідно матеріалів виконавчого провадження №51000443, враховуючи, що боржником не було надано документального підтвердження виконання рішення, у добровільний строк, державним виконавцем розпочато примусове виконання рішення із стягнення з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Так, 18 травня 2016 року державним виконавцем було складено акт, згідно якого під час перевірки виконання рішення суду боржником ТОВ «ВТЦ «ІСЖМ» вживаються заходи по виконанню рішення суду.

10.06.2016 державним виконавцем складено акт, відповідно до якого під час перевірки виконання рішення суду боржником вживаються заходи по виконанню рішення суду. На час складення відповідного акту рішення суду не виконано.

В силу положень ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону № 606-ХІV у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Частиною 3 статті 27 Закону № 606-ХІV у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону № 606-ХІV, постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю. При наступних пред`явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.

Аналіз статей 25, 27, 28 Закону № 606-ХІV, дає підстави для висновку, що виконавче провадження розпочинається з моменту винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження. У такій постанові боржника повідомляється про необхідність виконання рішення суду та надається строк для його добровільного виконання. Добровільне виконання боржником судового рішення у строк, встановлений ст. 25 Закону № 606-ХІV, є підставою для звільнення його від сплати виконавчого збору та інших витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій. Ця норма спрямована на стимулювання добровільного виконання рішень суду та підвищення ефективності виконавчого провадження.

Разом з тим, суд звертає увагу, що не виконання боржником у встановлений строк судового рішення в добровільному порядку є підставою для примусового виконання такого рішення, що, в свою чергу, тягне за собою застосування специфічних санкцій майнового характеру, а саме - стягнення виконавчого збору та інших витрат виконавчого провадження. При цьому Закон № 606-ХІV не ставить можливість застосування таких санкцій у залежність від фактичного вчинення державним виконавцем дій, спрямованих на примусове виконання рішення суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.10.2018 у справі № 819/2389/15.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 27 Закону №1404-VІІІ в редакції Закону № 2475-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

З аналізу вказаних норм Закону №1404-VІІІ в редакції Закону № 2475-VIII слідує, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Відповідно до частини п`ятої статті 27 №1404-VІІІ в редакції Закону № 2475-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини дев`ятої статті 27 вказаного Закону виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

З вказаного слідує, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження.

Після відкриття виконавчих проваджень за відповідними виконавчими документами боржник зобов`язаний добровільно вчинити відповідні дії для їх виконання. У разі, якщо боржник самостійно не вчинив вказані дії на нього накладається штраф та стягується виконавчий збір. При повторному невиконанні виконавчого документа на нього накладається штраф у подвійному розмірі.

02.10.2020 головним державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ?янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) було винесено постанову про стягнення з ТОВ «ВТЦ «ІСЖМ» виконавчого збору у розмірі 18892,00 грн., виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, встановленої станом на 01.01.2020 (а.с.52).

Враховуючи Прикінцеві та перехідні положення Закону 1404- VIII, суд вважає, що положення попереднього Закону № 606-ХIV застосовується не щодо всього виконавчого провадження , а лише щодо тих виконавчих дій , які в межах виконавчого провадження були розпочаті в період дії цього Закону, а тому підлягають і завершенню в порядку Закону № 606-ХІV. Кожна окрема виконавча дія, яка оформлюється в тому числі шляхом винесення відповідної постанови державного виконавця повинна бути вчинена згідно того закону, в період дії якої вона розпочата.

З огляду на викладене, оскаржувана постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 02.10.2020 прийнята з урахуванням положень вищезазначених норм права.

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Частина 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень від 02.04.2012 № 512/5 передбачає, що фінансування виконавчого провадження здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження, визначених статтею 42 Закону.

Використання коштів виконавчого провадження органами державної виконавчої служби здійснюється відповідно до Порядку використання коштів виконавчого провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року № 554.

Витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Отже, прийняття виконавцем постанови про понесення мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 200 грн., про що 02.10.2020 року державним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, відповідає чинним нормам.

Статтею 48 Закону № 1404-VIII регламентовано порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону № 1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення (ч. 1 ст. 56 Закону № 1404-VIII).

Згідно ч. 2 ст. 56 Закону № 1404-VIII арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Частиною 3 статті 56 Закону № 1404-VIII арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Як вбачається з матеріалів справи 02.10.2020 відповідачем, керуючись ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження» було прийнято постанову, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ТОВ «ВТЦ «ІСЖМ» (а.с.58).

23.10.2020 державним виконавцем прийнято постанову про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику ТОВ «ВТЦ «ІСЖМ» (а.с.61).

Суд звертає увагу, що системний аналіз вищевказаних положень дає підстави дійти висновку, що на приватного виконавця покладено обов`язок під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна винести постанову про арешт майна (коштів) боржника, в тому числі грошових коштів, що містяться на банківських рахунках боржника.

При цьому, законодавчо не передбачено заборони на накладення арешту на грошові кошти на банківських рахунках боржника, які будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника.

Крім того слід враховувати, що виконавче провадження є сукупністю дій, які спрямовані на примусове виконання рішень, а однією із засад виконавчого провадження є обов`язковість виконання рішень.

Проаналізувавши вищенаведені норми та з огляду на тривалість невиконання боржником рішення суду, яке набрало законної сили, суд вважає, що винесення спірної постанови про арешт коштів боржника є правомірним, оскільки така прийнята відповідачем з метою забезпечення виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2015 по справі №820/8821/15.

Також, суд вважає необґрунтованим покликання позивача, що у спірних правовідносинах виконавчий збір не стягується на підставі п. 6 ч. 5 ст. 27 Закону № 1404-VIII, оскільки виконавче провадження №51000443 було відкрито відповідно до Закону № 606-ХІV, тобто до набрання чинності Закону № 1404-VIII, на який посилається позивач. Крім цього, примусове виконання виконавчого листа №820/8821/15, виданого 20.04.2016 триває чотири роки та доказів на підтвердження виконання судового рішення позивачем не надано.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову, оскільки позивач добровільно не виконав постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 по справі №820/8821/15, а тому спірні постанови про стягнення з боржника виконавчого збору у виконавчому провадженні № 51000443 прийняті правомірно. У свою чергу, докази виконання позивачем судового рішення у справі №820/8821/15 відсутні, а тому підстав для скасування постанови про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 51000443 та зняття арешту з коштів позивача не має, отже оскаржувані постанови винесені на підставі та в межах повноважень наданих відповідачу.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.5-10, 72, 73, 74, 77, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 268-271, 287, 382 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-технічний центр «ІСЖМ» (м. Харків, вул. Каштанова, 14) до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ?янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (м. Харків, м. Захисників України, 7/8) про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Єгупенко