Справа № 140/9299/20
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2020-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року ЛуцькСправа № 140/9299/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОКРУС» до Поліської митниці Дермитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОКРУС» (далі-позивач, ТзОВ «АВТОКРУС») звернулося з адміністративним позовом до Поліської митниці Держмитслужби (далі - відповідач, митниця) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 16.06.2020 №UA204000/2020/000116/2.

В обґрунтування позову позивач зазначів, що 15.06.2020 ТзОВ «АВТОКРУС» з метою декларування товарів, в тому числі, сідельного тягача для перевезення напівпричепів по дорогах загального користування марки RENAULT 460, ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_1 , тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів - 10837 CM3, календарний рік виготовлення - 2012, модельний рік виготовлення-2012 рік, в митному режимі імпорт на митний пост «Рівне» Поліської митниці ДМС подано митну декларацію (далі-МД) №UA204020/2020/220383 від 15.06.2020. Крім того, декларантом були заявлені та надані до митного оформлення в паперовому вигляді документи, на підставі яких транспортний засіб був куплений та доставлений до митного кордону України, а саме: рахунок-фактура № від 05.06.2020; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу №2017ev38065 від 25.10.2017; зовнішньоекономічний договір №15/07-09 від 20.07.2019; договір про надання послуг митного брокера від 23.07.2019; декларація-інвойс № від 05.06.202; митна декларація країни відправлення №20PL301010Е0467346 від 12.06.2020.

Однак, незважаючи на подання вичерпного переліку документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару за основним методом, митним органом 16.06.2020 було прийнято рішення про коригування митної вартості автомобіля №UA204000/2020/000116/2.

Позивач вважає вказане рішення необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, оскільки декларантом на підтвердження заявленої митної вартості і обраного методу її визначення подано усі необхідні документи. Ці документи не містять розбіжностей, що могли б вплинути на невірний розрахунок митної вартості, не містять ознак підробки та відображають усі відомості, що підтверджують ціну, яка була фактично сплачена за товар, та відсутність додаткових витрат.

Вказує, що Поліська митниця ДМС, володіючи всіма необхідними документами та відомостями для проведення процедури декларування товару, протиправно винесла рішення про коригування та картку відмови. Крім того зазначає, що згідно відомостей митних декларацій, які надавались при здійсненні процедури декларування, визначені умови поставки - «DAP» Інкотермс 2010. З цього слідує, що ціна, визначена в рахунках-фактурах (інвойсах), включає в себе усі необхідні платежі, а тому декларант ТзОВ «АВТОКРУС» не повинен надавати додаткові документи щодо підтвердження вартості страхування чи транспортування імпортованого транспортного засобу. Більше того стаття 4 контракту вказує, що розрахунки за поставлений товар здійснюються на умовах після оплати протягом 180 календарних днів з моменту поставки. Зважаючи на те, що 180 днів з моменту поставки ще не пройшло, тому надання документів щодо оплати за імпортований сідельний тягач не є обов`язковим, адже повністю стверджується умовами зовнішньоекономічного контракту.

На підставі вищевказаного, вважає, що у діях та рішеннях Поліської митниці ДМС вбачається неузгодженість та невідповідність, адже не володіючи інформацією щодо ціни транспортних засобів, митний орган виніс рішення про коригування митної вартості товару та визначив митну вартість на підставі відомостей, які ніяким чином не підтверджені. Ці обставини також є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Звертає увагу на те, що Поліська митниця ДМС не навела достатніх обґрунтувань, які б свідчили про офіційність інформації, наявної в мережі Інтернет, згідно з якою було скориговано митну вартість товарів.

Ухвалою суду від 01.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.52).

Відповідач у поданому відзиві (а.с.63-69) адміністративний позов ТзОВ «АВТОКРУС» не визнав, посилаючись на те, що до митної декларації не було надано платіжне доручення про оплату придбаного товару, а отже позивачем не дотримано вимоги п.4 ч.2 ст.53 МК України. Згідно з інформацією у відкритих джерелах Інтернет автомобіль сідельний тягач RENAULT, модель PREMIUM 460, 2012 рік випуску продавався у Нідерландах за ціною 11495 євро з ПДВ. Подане до митного оформлення свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу видане в Франції, а згідно графи 15 імпортної МД країною відправлення є Словаччина. При цьому позивачем надано експортну МД Республіки Польща.

Крім того, при проведенні у відповідності до положень статті 54 Митного кодексу України контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією, встановлено наступне:

1) згідно п.4.1 контракту від 20.07.2019 №15/07-19, розрахунки за товар здійснюються на умовах повної передоплати. Відповідно до п.4.3 оплата здійснюються шляхом банківського переказу. В рахунку від 05.06.2020 № міститься інформація про вид оплати (type of payment), а саме платіжне доручення (payment order). Проте в гр. 44 митної декларації не зазначено та не подано до митного оформлення документів, що підтверджували б факт розрахунку за товар;

2) подане до митного оформлення Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу видане в Франції, а згідно графи 15 МД країною відправлення є Словаччина;

3) митниця володіє інформацією щодо рівнів митної вартості товарів, подібних із імпортованим за призначенням, виробником, моделлю, об`ємом двигуна, потужністю, країною виробництва, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів (МД від 14.04.2020 №UA209180/2020/20002-7240 EUR, МД від 19.03.2020 UA102030/2020/633514 - 9750 EUR, пропозиції щодо продажу на інтернет майданчику https://www.mobile.de/ru...9500 EUR).

На письмову вимогу митниці 16.06.2019 декларантом надіслано листа з проханням прийняти рішення без врахування термінів передбачених ч.3 ст.53 МКУ та надано додаткові документи, а саме: лист від 16.06.2020 б/н «Виписка із бухгалтерської документації продавця стосовно механізму формування ціни на імпортований транспортний засіб» та копія додаткової угоди.

Зауважує, що лист від 16.06.2020 б/н «Виписка із бухгалтерської документації продавця стосовно механізму формування ціни на імпортований транспортний засіб» містить лише роз`яснення про те, що механізм формування ціни є комерційною таємницею і не підлягає розголошенню. Вказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов придбання транспортного засобу.

Враховуючи вищевказані обставини, а також факт ненадання декларантом усіх документів згідно переліку, вказаного митному органу, наявні достатні підстави вважати про надання декларантом неточних та неповних відомостей щодо числових значень складових митної вартості транспортного засобу. 16.06.2020 Поліською митницею Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості транспортного засобу від 23.06.2020 №UA204000/2020/000116/2.

19.08.2020 представник позивача подав суду відповідь на відзив (а.с.81-86), у якій вказує, що разом з відповіддю на повідомлення митного органу декларантом було надано додаткову угоду до зовнішньоекономічного контракту, з відомостей якої вбачається, що можливо після оплата за товар, що однозначно виключає будь-які сумніви зі сторони декларанта по оплаті за імпортований транспортний засіб. Вважає, що митний орган протиправно не врахував додатково надані пояснення та документи при винесенні рішення про коригування митної вартості товарів. Вказує, що відповідач, посилаючись на відомості із комерційних сайтів, ніяких підтверджуючись витягів, виписок не надав, тому пересвідчитись у достовірності тверджень митного органу є неможливим.

Додатково зазначає, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для коригування митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. За наявності інформації щодо митного оформлення аналогічного, на думку відповідача, товару митний орган не застосував метод - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, а необґрунтовано обрав саме резервний метод. При цьому формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару та не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Суд встановив, що 20.07.2019 між ТзОВ «АВТОКРУС» (Покупець) та Компанією Am Trading s.r.o., Словацька Республіка (Продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт №15/07-19 (а.с.30-34), за умовами якого продавець зобов`язується поставити покупцю, а покупець оплатити автомобілі легкові нові та бувші у використанні, вантажні автомобілі нові та бувші у використанні, кузова до легкових автомобілів та запчастини до них нові та бувші у використанні, мікроавтобуси та автобуси нові та бувші у використанні…. (далі - товар). Асортимент, кількість та ціни товару вказуються у інвойсах, що формуються на кожну партію товару і є невід`ємними частинами цього Контракту. Пунктом 2.1 даного Контракту передбачено, що поставки здійснюються на умовах DAP - Ягодин, Луцьк, Ковель, Рівне, Сарни, Нововолинськ, Дубно згідно правил Інкотермс - 2010. Відповідно до п.3.1 Контракту №15/07-19 встановлено, що ціни та загальна вартість кожної партії товару вказуються в інвойсах, які складають невід`ємну частину цього контракту. Згідно з пунктами 4.1, 4.3, 5.1 Контракту №15/07-19 розрахунки за товар здійснюються на умовах 100% попередньої оплати, оплата здійснюється шляхом банківського переказу, товар доставляється (перевозиться) силами та засобами продавця, вартість доставки (перевезення) товару включається у ціну (вартість) товару.

У додатковій угоді №2 від 02.09.2019 до контракту №15/07-19 від 20.07.2019 сторони дійшли згоди про внесення змін до пункту 4 Контракту. Так п.4.1 передбачає, що розрахунки за товар здійснюються на умовах після оплати, а п.4.3. свідчить, що після оплата здійснюється шляхом банківського переказу (а.с.35).

На виконання умов контракту №15/07-19 від 20.07.2019 позивачу поставлено автомобіль бувший у використанні марки - RENAULT 460, ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_1 , тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів - 10837 CM3, календарний рік виготовлення - 2012, модельний рік виготовлення - 2012 за ціною 4000 доларів США, що стверджується рахунком-фактурою від 05.06.2020 № (а.с.25, 87).

З метою здійснення митного оформлення даного товару декларант 15.06.2020 подав митному органу МД №204020/2020/220383, у якій визначив митну вартість транспортного засобу марки RENAULT, модель PREMIUM 460, 2012 року випуску, номер кузова - НОМЕР_1 , бувший у використанні, тип двигуна: дизельний, об`єм двигуна - 10837 см3; потужність- 346 кВт; за першим методом (ціною договору) на рівні 4000,00 доларів США, що по курсу НБУ становить 120824,80 грн.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у МД №UA204020/2020/220383, митної вартості товарів та обраного методу її визначення разом з декларацією декларант надав митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його і кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, зокрема: рахунок-фактуру № від 05.06.2020; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу №2017ev38065 від 25.10.2017; зовнішньоекономічний договір №15/07-09 від 20.07.2019; митну декларацію країни відправлення №20PL301010Е0467346 від 12.06.2020 (а.с.25-35, 87-89).

З матеріалів справи вбачається, що декларанту було направлено електронне повідомлення митниці з вимогою про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів. Так, у вказаному повідомленні зазначено, що подані до митного оформлення документи за МД №204020/2020/220383 містять неточності та розбіжності, з огляду на що митниця вимагала надати: виписку з бухгалтерської документації продавця стосовно механізму формування цін на товари на заявлених комерційних умовах поставки; бухгалтерські та банківські документи, що стосуються оплати постачальнику за придбаний товар; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. У відповідності до частини 6 статті 53 Митного кодексу України декларант має право за бажанням надати інші документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів (а.с.36).

Повідомленням від 16.06.2020 про надання додаткових документів позивач надав митниці виписку із бухгалтерської документації продавця стосовно механізму формування ціни та імпортований товарі та копію додаткової угоди, а також просив прийняти рішення у відповідності до ч.3, 4 ст.54 Митного кодексу України без врахування термінів, передбачених ч.3 ст.53 даного Кодексу (а.с.37-39).

16.06.2020 митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2020/000116/2, заявлених до митного оформлення у МД №204020/2020/220383, та згідно з графою 30 вказаного рішення митним органом було визначено митну вартість ТЗ в розмірі 7240 доларів США (замість 4000,00 доларів США, що була заявлена декларантом) (а.с.19-20).

В обґрунтування рішення відповідач вказав, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за заявленим декларантом рівнем, у зв`язку з відмовою в наданні усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 МКУ та у відповідності до ч.5 ст.54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями ст.17 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 р; подане до митного оформлення свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу видане в Франції, а згідно графи 15 МД країною відправлення є Словаччина; наданий декларантом додатково документ від 16.06.2020 «Виписка механізму формування цін на експортні товари» не кореспондуються із конкретним транспортним засобом та документами, поданими разом з митною декларацією. Вказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов придбання транспортного засобу, в тому числі і стосовно розміру фактично сплачених коштів за імпортований транспортний засіб.

Митниця володіє інформацією щодо рівнів митної вартості товарів, подібних із імпортованим за призначенням, виробником, моделлю, об`ємом двигуна, потужністю, країною виробництва, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів МД від 14.04.2020 №UA209180/2020/20002-7240 EUR, МД від 19.03.2020 UA102030/2020/633514 - 9750 EUR, пропозиції щодо продажу на інтернет майданчику https://www.mobile.de/ru - 9500 EUR).

Також у рішенні вказано, що заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання підтвердження інформації щодо числових значень складових митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, зокрема, шляхом надання додаткових документів, таких як: виписку з бухгалтерської документації продавця стосовно механізму формування цін на товари на заявлених комерційних умовах поставки; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

За результатом проведеної відповідно до положень частини 4 статті 57 Митного кодексу України процедури консультації з декларантом та у (зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 Митного кодексу України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 Митного кодексу України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 Митного кодексу України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 Митного кодексу України, митну вартість партії товарів скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України. При цьому, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша вартість із альтернативних, згідно інформації, наявної у митниці. Вартість транспортного засобу визначено на підставі інформації щодо рівнів митної вартості товарів, схожих із імпортованим за призначенням, виробником, моделлю, об`ємом двигуна, потужністю, країною виробництва (МД від 14.04.2020 №NMJA209180/2020/20002 - 7240 EUR). Числове значення митної вартості товару, із врахуванням його фактичної кількості, та з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення, у національній валюті України становить 218734,156 грн, або у валюті фактури - 7240 EUR.

З метою випуску товару у вільний обіг позивачем була подана нова митна декларація від 16.06.2020 №UA204020/2020/220657 (а.с.23-24), у якій митну вартість визначено відповідно до рішення про коригування митної вартості товарів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Частиною першою статті 49 Митного кодексу України (далі - МК України) визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частина першої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з частинами другою - п`ятою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Як передбачено частинами першою - третьою, шостою та сьомою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Частинами першою - четвертою статті 57 МК України визначено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Аналізуючи вищевикладені норми митного законодавства України, слід дійти висновку, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору. Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені МК України заборонено.

Як слідує з матеріалів справи, сумніви митниці у правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого автомобіля виникли у зв`язку з наступними обставинами: до митного оформлення не було подано документа, що підтверджує розрахунки за товар; подане до митного оформлення свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу видане у Франції, а згідно графи 15 МД країною відправлення є Словаччина; митниця володіє інформацією щодо рівнів митної вартості товарів, подібних із імпортованим за призначенням, виробником, моделлю, об`ємом двигуна, потужністю, країною виробництва.

Що стосується неподання декларантом документа, що підтверджує розрахунки за товар, то суд зазначає, що на вимогу митниці позивач надав додаткову угоду №2 до Контракту №15/07-19 від 20.07.2019, якою передбачено розрахунки за товар на умовах після оплати, тобто після отримання товару.

Отже, у декларанта був відсутній обов`язок подати розрахунковий документ при митному оформленні товару, водночас неподання розрахункового документа не було підставою прийняття митницею спірного рішення.

Що стосується подання до митного оформлення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, яке видане у Франції, а згідно графи 15 МД країною відправлення є Словаччина, то суд зазначає, що вказана обставина не впливає на числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому суд погоджується з доводами позивача про те, що відповідно до статті 4 Директиви Ради Європейського Союзу 1999/37/ЄС від 29.04.1999 про реєстраційні документи транспортних засобів свідоцтво про реєстрацію, видане однією державою-членом, офіційно визнає інша держава-член з метою ідентифікації транспортного засобу у міжнародному дорожньому русі або для перереєстрації в іншій державі-члені. Разом з тим суд звертає увагу, що відповідач не вимагав від декларанта жодних пояснень з приводу вказаної обставини чи додаткових документів на підтвердження факту придбання компанією Am Trading s.r.o., Словацька Республіка, вищезгаданого транспортного засобу.

Водночас, що стосується наявної у митниці інформації щодо рівнів митної вартості товарів, подібних із імпортованим за призначенням, виробником, моделлю, об`ємом двигуна, потужністю, країною виробництва, то суд враховує таке.

Україна приєдналася до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур (у зміненій редакції) (Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур» від 15.02.2011 №3018-VI).

Відповідно до Стандартного правила 6.4 Додатка II до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (Загальний додаток) «Митна служба застосовує метод аналізу ризиків для визначення осіб та товарів, у тому числі транспортних засобів, що підлягають перевірці, та ступеня такої перевірки». Із цього правила, зокрема, випливає, що «для цільового добору конкретних операцій вибірка товарів, транспортних засобів чи документів з метою перевірки повинна ґрунтуватися на профілях ризику. Така заснована на вибірковості процедура допускає також випадковий добір на основі статистичної вибірки чи ініціативи співробітника митниці, заснованої на його досвіді чи інтуїції» (пункт 7.1 Рекомендацій до Загального додатка до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (у зміненій редакції)). Тобто наведене Стандартне правило передбачає, що поглибленій перевірці підлягають документи, стосовно яких спрацювала система управління ризиками, або документи, відібрані співробітниками митниці.

Частиною першою статті 320 МК України передбачено, що форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками.

Згідно з частиною другою статті 361 цього ж Кодексу органи доходів і зборів застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю.

Згідно з пунктом 3.5 Положення про систему аналізу й селекції факторів ризику при визначенні окремих форм митного контролю, затвердженого наказом Державної митної служби України від 27.05.2005 №435, одним із критеріїв ризику закріплено факт того, що «заявлена митна вартість товарів значно відрізняється від ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів при їх увезенні на митну територію Україну».

За результатами оцінки ризику у конкретному випадку переміщення товарів та транспортних засобів через митний кордон України, в тому числі за результатами контролю із застосуванням системи управління ризиками, що здійснюється відповідно до статті 337 МК України, митні органи обирають форми та обсяг митного контролю. При цьому формується перелік митних формальностей, визначених за результатами застосування інструментів з управління ризиками (пункт 7.1 Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками в митній службі України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №597).

При декларуванні товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України, у процесі оформлення МД використовується Порядок заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651, та відомчі класифікатори інформації з питань державної митної справи, затверджені наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 №1011, якими, зокрема, передбачені різні форми перевірки документів та матеріалів: контроль правильності визначення митної вартості товарів (код митної формальності - 105-2); витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів (код митної формальності - 106-2).

Отже, аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що поглиблена перевірка документів, доданих до митної декларації, на предмет їх достовірності та правильності визначення митної вартості товару здійснюється виключно при спрацюванні системи управління ризиками або у випадках, які визначаються співробітниками митниці на основі власного досвіду чи інтуїції.

Згаданий Класифікатор митних формальностей, що можуть бути визначені за результатами застосування системи управління ризиками, передбачає, що одним із наслідків спрацювання системи управління ризиками може бути проведення такої формальності, як «витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів» (код митної формальності - 106-2). Проте, митний контроль та митне оформлення як складові митної процедури є частиною адміністративних процедур із провадження справи декларанта щодо пропуску його товарів через митний кордон України. Факт відхилення рівня задекларованої митної вартості від рівня митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не стосується обставин справи; він стосується фактів, які були зафіксовані під час провадження справ щодо інших товарів. Факт відхилення рівня митної вартості є лише приводом для вчинення певних адміністративних процедур, проте сам собою не є доказом у справі, у якій провадяться адміністративні (митні) процедури.

Таким чином, правові акти суб`єкта владних повноважень, в тому числі процедурне рішення митного органу про витребування додаткових документів, може бути ухвалене ґрунтуючись лише на доказах у справі, а такими доказами передусім є документи, додані до митної декларації.

Факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів, і лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

Аналогічний підхід закріплено і у Методичних рекомендаціях щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДФС України від 11.09.2015 № 689. Так, у пункті 8 розділу 2 цих Методичних рекомендацій зазначено, що у випадках спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до частин третьої - четвертої статті 53 МК України здійснює запит додаткових документів. У випадках, передбачених частиною шостою статті 54 МК України та частиною першою статті 55 цього Кодексу, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, приймає рішення про коригування митної вартості товарів. Тобто, при відповідному спрацюванні автоматизованої системи аналізу та управління ризиками митний орган повинен насамперед здійснити перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, і лише після цього у разі виявлення підстав може витребувати у декларанта додаткові документи.

Суд зазначає, що подані позивачем до митного оформлення документи щодо ціни товару не містили розбіжностей, оскільки з рахунку-фактури від 05.06.2020 № слідує, що вартість придбання транспортного засобу марки RENAULT, модель PREMIUM 460, 2012 року випуску, номер кузова - НОМЕР_1 становить 4000 доларів США (а.с.25). Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.

Разом з тим, інформація з мережі Інтернет не є офіційною інформацію, а носить лише рекомендаційний характер, та не може бути беззаперечним доказом неправильного визначення декларантом митної вартості товару.

Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 08.02.2019 в справі № 825/648/17 (№ К/9901/16592/18).

Водночас відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. При цьому суд враховує, що вартість подібних товарів може істотно відрізнятись, в даному випадку з огляду на технічний стан транспортного засобу, його пробігу тощо.

Суд звертає увагу, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах. Контролюючий орган не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Суд вважає, що відповідачем не обґрунтовано ціну, яка визначена ним у розмірі 7240 доларів США. Крім того, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. У свою чергу, декларант позивача надав наявні у нього документи, що підтверджують митну вартість товарів, підстави його придбання, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування. На підставі досліджених письмових доказів суд вважає, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

Відтак, приведені митним органом в оскаржуваному рішенні відомості щодо коригування митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу не дають підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті вимог частини другої статті 55 МК України.

Більше того, відповідач не обґрунтував, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено.

Суд враховує, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Відсутність висновку про якісні та вартісні характеристики товару не може бути підставою для коригування митної вартості за умови, що інші подані декларантом документи дають можливість визначити усі складові заявленої до митного оформлення митної вартості товару за обраним методом її визначення.

Крім того, ні в спірному рішенні, ні у відзиві на позов відповідач не наводить даних щодо конкретної суми розбіжностей.

Що стосується неподання позивачем на вимогу митниці виписки з бухгалтерської документації продавця стосовно механізму формування цін та товари на заявлених комерційних умовах, то як слідує з матеріалів справи, компанія Am Trading s.r.o., Словацька Республіка, надала виписку механізму формування ціни на експортовані товари, у якій повідомила, що така ціна ґрунтується на основі внутрішньої калькуляції собівартості товарів з врахуванням споживчої властивості (корисності), зношення, року виготовлення, загального стану, справності. Надання будь-якої іншої інформації є неможливим, оскільки становить комерційну таємницю та не підлягає розголошенню (а.с.40-41).

Суд зазначає, що ненадання контрагентом позивача бухгалтерських документів щодо механізму формування ціни на товар, та, як наслідок, неподання їх на вимогу митниці, не може мати наслідком не підтвердження заявленої декларантом до митного оформлення митної вартості товару, оскільки подані відповідачу документи містили інформацію щодо усіх складових митної вартості та ціни товару, що підлягає сплаті позивачем.

Отже, на думку суду, позивачем у відповідності до вимог статей 52, 53 МК України подано всі необхідні документи для митного оформлення зазначеного автомобіля за ціною договору, які не містили в собі будь-яких розбіжностей, зазначених в частині третій статті 53 МК України, і в митного органу, враховуючи вищевикладені обставини, не було підстав вимагати у декларанта додаткові документи для підтвердження митної вартості.

Відповідно до змісту частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Натомість, з огляду на приведені судом фактичні обставини справи, суд зазначає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості та дії відповідача, які йому передували, не відповідають таким критеріям, як: використання повноваження відповідача з метою, з якою це повноваження надано; безсторонність (неупередженість), добросовісність, розсудливість з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційність, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). При цьому, зміст оскаржуваного рішення не містить всіх обов`язкових відомостей, визначених підпунктами 1-4 частини другої статті 55 МК України.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач належними та допустимими доказами не довів факт порушення позивачем вимог митного законодавства при визначенні митної вартості товару, а відтак оскаржуване рішення від 16.06.2020 №UA204000/2020/000116/2 про коригування митної вартості товарів слід визнати протиправним та скасувати.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частинами першою, третьою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України" від 23 січня 2014 року, заява №19336/04, пункт 268; рішення у справі «Баришевський проти України», заява № 71660/11, пункт 95; рішення у справі «Двойних проти України», заява №72277/01, пункт 80; рішення у справі «Меріт проти України», заява №66561/01, пункті 88). Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника сторони за договором. При цьому надані послуги повинні бути обґрунтованими, а доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі. Суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним чи необґрунтованим щодо іншої сторони спору.

В позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати в сумі 6102 грн, які включають в себе витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн.

На підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду договір про надання правової допомоги від 29.08.2019, укладений між адвокатом Крючковим В.О. та ТзОВ «АВТОКРУС», предметом якого є надання адвокатом комплексу юридичних послуг, вартість яких погоджується сторонами додатково та підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг (а.с.42-44).

26.06.2020 адвокатом Крючковим В.О. виставлено позивачу рахунок-фактуру №1-000000100 на оплату послуг за надання правової допомоги згідно з вищевказаним договором в сумі 4000 грн (а.с.45).

Відповідно до акту здачі-приймання робіт (наданих послуг) №1-000000100 від 26.06.2020 слідує, що виконавцем були проведені роботи (надані послуги) в розмірі 4000,00 грн (а.с.46), а саме: - ознайомлення позивача з його процесуальними правами та обов`язками; - ознайомлення з рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови у митному оформленні транспортних засобів від 16.06.2020; - ознайомлення з товаросупровідними документами, наданих клієнтом; - складання від імені ТзОВ «АВТОКРУС» повідомлення про надання пояснень та додаткових документів від 16.06.2020; - юридичний прогноз справи; - детальний аналіз та вивчення фактичних обставин справи; -складання стратегії представництва ТзОВ «АВТОКРУС» у суду щодо зазначеної справи; - вивчення судової практики з відповідних правовідносин; - складання та подання вищевикладеної позовної заяви; - участь в судових засіданнях щодо розгляду справи.

Вказаний обсяг послуг, які надано та планується надати, наведений адвокатом у попередньому (орієнтовному) розрахунку суми витрат на професійну правничу допомогу від 26.06.2020 №26/06 із зазначенням кількості годин, затрачених адвокатом (а.с.48).

Відповідно до квитанції №1-к від 26.06.2020 позивач сплатив на рахунок адвоката 4000 грн за надання правової допомоги (а.с.47).

Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №607 підтверджує право Крючкова В.О. на заняття адвокатською діяльністю, а згідно з ордером на надання правової (правничої) допомоги серії АС №10047081, який виданий на підставі вищевказаного договору, підтверджується право адвоката Крючкова В.О. на представництво інтересів позивача у Волинському окружному адміністративному суді (а.с.49-50).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив про безпідставність та необґрунтованість вимоги про стягнення з Поліської митниці Держмитслужби на користь позивача 4000 грн витрат за надання правничої допомоги, оскільки сума понесених витрат не підтверджена документально, а послуги на таку суму позивачу не надавалися (у рахунку-фактурі на підставі акту про надання послуг включено неіснуючі витрати оцінка перспектив справи; представництво інтересів у Волинському окружному адміністративному суді - спрощене провадження без виклику сторін).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також клопотання представника відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, та враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, яка не є складною, суті виконаних послуг, зокрема, відсутності юридичного супроводу адвоката в суді у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, та приймаючи до уваги клопотання відповідача про зменшення судових витрат, суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 4000,00 грн є неспівмірною з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг, оскільки послуги щодо ознайомлення позивача з його процесуальними правами та обов`язками, ознайомлення з рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови у митному оформленні транспортних засобів від 16.06.2020, ознайомлення з товаросупровідними документами, наданих клієнтом, складання від імені ТзОВ «АВТОКРУС» повідомлення про надання пояснень та додаткових документів від 16.06.2020, юридичний прогноз справи, детальний аналіз та вивчення фактичних обставин справи, складання стратегії представництва ТзОВ «АВТОКРУС» у суду щодо зазначеної справи, вивчення судової практики з відповідних правовідносин охоплюються загальною діяльністю адвоката та мають на меті складання позовної заяви і подання її до суду.

Проте, з урахуванням принципу справедливості і складності справи, обсягу опрацьованого матеріалу, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з наданням адвокатом послуг по складанню заяви по суті справи, у сумі 2000,00 грн.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд також враховує, що позивач сплатив судовий збір у сумі 2102,00 грн згідно з платіжним дорученням від 25.06.2020 №334 (а.с.18).

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат у сумі 4102,00 грн, з яких судовий збір - 2102,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу - 2000,00 грн.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Поліської митниці Дермитслужби про коригування митної вартості товарів 16 червня 2020 №UA204000/2020/000116/2.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОКРУС» за рахунок бюджетних асигнувань Поліської митниці Держмитслужби судові витрати в сумі 4102,00 грн (чотири тисячі сто дві грн 00 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОКРУС» (43025, Волинська область, м.Луцьк, вулиця Лесі Українки, будинок 15, ).

Відповідач: Поліська митниця Держмитслужба (33028, Рівненська область, місто Рівне, вулиця Соборна, будинок 104, ).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій