Справа № 205/1383/20(2-а/205/72/20)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2020-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 листопада 2020 року м. Дніпросправа № 205/1383/20(2-а/205/72/20)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2020 року (суддя Приходченко О.С., м. Дніпро) у справі № 205/1383/20(2-а/205/72/20)

за позовом ОСОБА_1

до головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Лантуха Володимира Вікторовича (відповідач-1), Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради (відповідач-2)

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

встановив:

ОСОБА_1 24 лютого 2020 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідачів про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Суд першої інстанції позов задовольнив. Рішення суду вмотивовано тим, що в мотивувальній частині постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ІД № 00086100 від 27 січня 2020 року відсутні посилання на докази, якими обґрунтовується рішення інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Лантуха В.В. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу.

Враховуючи, що відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень, не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, приймаючи до уваги приписи ч. 2 ст. 77 КАС України, суд дійшов висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ІД № 00086100 від 27 січня 2020 року винесена відповідачем з порушенням норм КУпАП, а тому підлягає скасуванню, так як в порушення вимог ст. 251 КУпАП України інспектором з паркування не надано в розпорядження суду жодних доказів винуватості ОСОБА_1 .

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач -2 - Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідачем-1 було проведено фотофіксацію обставин порушення в режимі фотозйомки та зафіксовано: місце розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомого об`єкта: АДРЕСА_1 , і його географічні координати: 48.46884Ш 35.038676Е.

Проте під час фіксації, через відстань між місцем розташування знаку 3.34 «Зупинку заборонено» та місцем зупинки транспортного засобу, виявилось неможливим здійснити фіксацію транспортного засобу та знаку 3.34 одночасно.

Скаржник зазначає, що разом із відзивом на позовну заяву надіслав електронною поштою на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи для надання схеми розташування дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», в зоні дії якого вчинено порушення позивачем, яку скаржником запитано у Комунального підприємства «Дніпродорсервіс». Однак суд розглянув справу без належних доказів.

Крім того, звертає увагу , що позивачем було долучено до позовної заяви фотознімки цього дорожнього знаку, в зоні дії якого позивачем було здійснено зупинку, що також підтверджує наявність порушення.

Отже, вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи та ухваленні оскаржуваного рішення було порушено принцип офіційного з`ясування обставин у справі.

Просить надати правову оцінку доказу, а саме схемі організації дорожнього руху по проспекту Дмитра Яворницького, на ділянці від буд. 66 А в напрямку вул. Юліуша Словацького у м. Дніпро.

Також зазначає, що дія знаку 3.34 «Зупинку заборонено» поширюється як на проїзну частину дороги, так і на тротуар, що підтверджується висновком Касаційного адміністративного суду від 19.12.2019 року по справі № 686/13619/17.

Висновок суду щодо технічного засобу (яким здійснено фіксацію) - спростовується Експертним висновком №04/03/02-2068 Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а отже такий висновок свідчить про порушення судом при ухваленні рішення вимог щодо його обґрунтованості, шляхом не здійснення правильного та повного дослідження доказів та не встановлення всіх обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому він зазначає, що судом першої інстанції було встановлено, що в мотивувальній частині постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ІД № 00086100 від 27 січня 2020 року відсутні посилання на докази, якими обґрунтовується рішення інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Лантуха В.В. про накладення адміністративного стягнення на позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень, не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, приймаючи до уваги приписи ч. 2 ст. 77 КАС України, суд дійшов законного та обґрунтованого висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ІД № 00086100 від 27 січня 2020 року винесена відповідачем з порушенням норм КУпАП. а тому підлягає скасуванню, так як в порушення вимог ст. 251 КУпАП України інспектором з паркування не надано в розпорядження суду жодних доказів винуватості позивача.

Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

У судове засідання позивач не з`явився, будучи повідомленим про дату, час і місце судового розгляду справи.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що автомобіль BMW X5, номер держреєстрації НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с. 9).

Постановою серії ІД № 00086100 від 27 січня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме, що транспортним засобом BMW X5, номер держреєстрації НОМЕР_1 , 17 січня 2020 року о 14 годині 05 хвилин за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, біля буд. 68, здійснено зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушено вимог п.п. 3.34 п. 3 розділу 3 ПДР та застосовано стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень (а.с. 12).

Постанову серії ІД № 00086100 від 27 січня 2020 року разом із супровідним листом № 4/6-4687 від 30 січня 2020 року (а.с. 11) направлено відповідачем на адресу ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 05 лютого 2020 року (а.с. 13).

Суд першої інстанції, посилаючись на п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зазначив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В мотивувальній частині постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ІД № 00086100 від 27 січня 2020 року відсутні посилання на докази, якими обґрунтовується рішення інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Лантуха В.В. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу.

Виходячи з цього, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень, не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, приймаючи до уваги приписи ч. 2 ст. 77 КАС України, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ІД № 00086100 від 27 січня 2020 року винесена відповідачем з порушенням норм КУпАП, а тому підлягає скасуванню, так як в порушення вимог ст. 251 КУпАП України інспектором з паркування не надано в розпорядження суду жодних доказів винуватості ОСОБА_1 .

Колегія суддів не погоджується з означеним висновком, та зазначає наступне.

Частина 2 статті 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому, згідно ч. 4 ст. 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, в ній зазначено, що правопорушення зафіксовано за допомогою технічного засобу Logic instrument fieldbook K80V2, а на зворотному боці постанови зазначено, що власник чи користувач може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення на веб-сайті ipkp.dniprorada.gov.ua.

З рішення суду не вбачається, що ним було досліджено наявність таких електронних доказів.

Разом з тим, не можна стверджувати про відсутність у постанові посилання на докази, якими обґрунтовується рішення інспектора з паркування.

Крім того, слід зазначити, що відповідач заявив обґрунтоване клопотання щодо відкладення розгляду справи для надання додаткових доказів, яке судом залишено поза увагою та будь-якого відображення у рішенні суду не знайшло.

Втім, колегія суддів вважає, що судом безпідставно було проігноровано таке клопотання, оскільки, виходячи з принципу офіційного з`ясування обставин справи, суд мав встановити фактичні обставини щодо наявності складу правопорушення в діях позивача.

Так, у своєму позові останній зазначав, що не порушував правил паркування, оскільки транспортний засіб було зупинено на безкоштовному спеціальному паркувальному майданчику біля магазину, а зазначений інспектором дорожній знак розміщений за зазначеною адресою незаконно та підлягає демонтажу (а.с. 4). Більш того, позивач надав власне фото з місця зупинки, на якому зображено відповідний знак (а.с. 14).

Також судом апеляційної інстанції досліджено Схему організації дорожнього руху по проспекту Дмитра Яворницького (а.с. 67-68), яка підтверджує наявність дорожнього знаку «Зупинку заборонено» в місце паркування позивача.

Отже, колегія суддів вважає, що відповідач не мав об`єктивної можливості зафіксувати одночасно наявність дорожнього знаку та автомобілю позивача, однак це підтверджується належними та допустимими доказами, дослідженими в ході судового розгляду справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом було надано невірну оцінку наявним доказам, не вчинені відповідні процесуальні дії для встановлення фактичних обставин справи, що призвело до помилкового рішення по суду суті спору.

Доводи позивача щодо відсутності порушення правил паркування з його боку уявляють собою правовий нігілізм, ґрунтуються на його власному сприйнятті справедливості, а суд першої інстанції сприяє уникненню відповідальності позивача за вчинення порушення.

Таке рішення суду не можна вважати законним та обґрунтованим.

Згідно ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно абзацу 2 ч. 2 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Отже апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду скасувати та в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст. ст. 317, 320, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2020 року у справі № 205/1383/20(2-а/205/72/20) скасувати. В позові ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко