Справа № 460/5984/20
Суддя: К.М. Недашківська
Дата ухвалення: 2020-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 листопада 2020 року м. Рівне №460/5984/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про скасування податкового повідомлення-рішення.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов ОСОБА_1 (далі іменується - позивач) до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі іменується - відповідач), в якому позивач просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.05.2020 №, відповідно до якого зобов`язано сплатити штраф за платежем «військовий збір, що сплачують фізичні особи за результатами річного декларування» у розмірі 420 грн. 00 коп.

Заяви по суті справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при продажі рухомого майна у 2018 році сплатив податок з доходів фізичних осіб та військовий збір. Крім того, позивачем була подана декларація, де він задекларував отриманий дохід і визначив податкові зобов`язання. Однак, у травні 2020 року він отримав податкове повідомлення-рішення про визначення зобов`язання по військовому збору. ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою та надав докази сплати військового збору, на що отримав відповідь про невірне заповнення реквізитів при сплаті. Однак, позивач вважає, що навіть при помилковому зазначенні реквізитів сплачена сума була зарахована до Державного бюджету, тому на нього не повинна покладатися відповідальність за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання. З урахуванням зазначеного, вважає, що оскаржене податкове повідомлення-рішення підлягає визнанню протиправним і скасуванню.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, де вказав, що в порушення п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України позивачем несвоєчасно сплачено суму податкового зобов`язання з військового збору по терміну сплати 13.04.2019, фактично сплачено 25.06.2019. Крім того, відповідач вказує, що відповідальність за правильність заповнення реквізитів розрахункового документа несе особа, яка склала документ. Тому, помилкова сплата податку не на той рахунок не є підставою для звільнення від застосування штрафних санкцій у разі несвоєчасної сплати податку. На підставі наведеного, просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 02.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 12.10.2020 клопотання Головного управління ДПС у Рівненській області про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву - залишено без задоволення, поновлено процесуальний строк, наданий Головному управлінню ДПС у Рівненській області, для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

18 березня 2019 року ОСОБА_1 подав податкову декларацію про майновий стан і доходи №5133, де в рядку 10.2 «доходи від продажу (обміну) об`єктів рухомого та/або нерухомого майна» задекларував 140000 грн. доходу та визначив суму податку на доходи фізичних осіб в розмірі 7000 грн. та суму військового збору в розмірі 2100 грн. (а.с. 34-35).

20 травня 2020 року Головним управлінням ДПС у Рівненській області прийнято податкове повідомлення-рішення №, відповідно до якого встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов`язання по «військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» та за затримку на 43 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 2100 грн., зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 420 грн. (а.с.5).

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення і виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.

Відповідно до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 22.06.2018 здійснив продаж трактора Agrotron 200, 1998 року випуску, за результатами якого отримав дохід в розмірі 140000 грн.

25 червня 2018 року позивач сплатив податок з доходів фізичних осіб в розмірі 7000 грн. відповідно до квитанції №0.0..1 та військовий збір в розмірі 2100 грн. відповідно до квитанції №0.0..1 (а.с.20).

Відповідач у своєму відзиві та в листі-відповіді на заяву позивача від 01.07.2020 вказує, що сума військового збору була фактично сплачена лише 25.06.2019 у зв`язку з невірним заповненням реквізитів при сплаті.

Пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Суд зазначає, що штрафні санкції застосовуються у разі несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) податкового зобов`язання, а не у випадку помилково сплачених сум податку (збору) на невідповідний рахунок. Здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак, дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть слугувати підставою для застосування штрафів.

Згідно з частиною другою статті 45 Бюджетного кодексу України Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Відповідно до пункту 9.3 Податкового кодексу України зарахування загальнодержавних податків та зборів до державного і місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України.

Частиною четвертою статті 45 Бюджетного кодексу України встановлено, що податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном).

При цьому, частиною п`ятою статті 45 Кодексу передбачено, що податки і збори (обов`язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Відповідно до Положення про єдиний казначейський рахунок, затвердженого наказом Державного казначейства України 26.06.2002 № 122 (у редакції наказу від 30.11.2010 № 449), Єдиний казначейський рахунок (ЄКР), це консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України.

Єдиний казначейський рахунок консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством.

Єдиний казначейський рахунок, відкритий на балансі Державного казначейства України, об`єднує кошти субрахунків, що відкриті на балансі Головних управлінь Державного казначейства України (далі - субрахунки ЄКР).

На субрахунках ЄКР ведеться аналітичний облік коштів державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством.

Помилкове перерахування позивачем коштів на інший казначейський рахунок внаслідок допущеної позивачем помилки у зазначенні реквізитів платіжного документа не спричинило настання будь-яких негативних наслідків або збитків Державного бюджету України.

Норми Податкового кодексу України, зокрема, стаття 35 «Порядок сплати податків та зборів», не містить положень щодо сплати податків на конкретні рахунки та за конкретними кодами, за якими перераховуються окремі податки.

Відтак, суд зазначає, що в даному випадку сплата коштів до державного бюджету здійснена позивачем своєчасно, кошти фактично надійшли до бюджету, а перебування коштів на іншому рахунку державного бюджету не свідчить про ненадходження коштів до бюджету.

Суд встановив, що позивачем здійснена сплата військового збору у повному обсязі, що підтверджується копією квитанції, долученою до матеріалів справи.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до правової позиції стосовно сплати обов`язкових платежів (зборів) викладеної Верховним судом України у постанові від 16.06.2015 по справі № 21-377а15 здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету в строк, встановлений пунктом 57.1 статті 57 ПК України, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак, дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених пунктом 126.1 статті 126 ПКУ.

Для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов`язання необхідно встановити, що у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 ПК України, платник податків не вчиняв дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету. А оскільки такі суми зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення коду бюджетної класифікації у призначенні платежу у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов`язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов`язання у визначений вказаною нормою ПК строк.

Аналогічної правової позиції дійшов Верховний Суд в постанові від 01.08.2018 року у справі №813/2487/17 в якій зазначено, що помилкове зазначення неправильного рахунку отримувача коштів не є правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми податку у визначений законодавством строк. Допущена позивачем помилка не спричинила настання будь-яких негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету.

Подібна правова позиція неодноразово викладена в постановах Верховного Суду від 21.02.2018 (справа № 813/1008/16) та від 14.08.2018 (справа №821/1897/17).

Таким чином, суд вважає, що позивач вчинив дії, спрямовані на перерахування суми грошового зобов`язання до державного бюджету. Здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету, на думку суду, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть бути підставою для застосування штрафних фінансових санкцій, тому прийняте контролюючим органом податкове повідомлення-рішення від 20.05.2020 № не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не підтверджено правомірність вимог в порядку статті 77 КАС України належними та допустимими доказами, а відтак, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подання даного адміністративного позову сплачено судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп., що підтверджується квитанцією №28 від 11.08.2020 (а.с.4), оригінал якої знаходиться в матеріалах справи, а тому судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Рівненській області (вулиця Відінська, 12, місто Рівне, 33023; ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 20 травня 2020 року №.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 (вісімдесят) коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у Рівненській області ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 02 листопада 2020 року.

Суддя К.М. Недашківська