Справа № 520/6671/2020
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2020-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Бідонько А.В.

02 листопада 2020 р. Справа № 520/6671/2020

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С. ,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Державної служби України з надзвичайних ситуацій на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з надзвичайних ситуацій про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановила:
26.05.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Державної служби України з надзвичайних ситуацій (далі - ДСНС України) щодо неприйняття рішення на підставі отриманих від Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Луганській області (далі - ГУ ДСНС України у Луганській області) документів щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням 3 групи інвалідності;

- зобов`язати ДСНС України у місячний термін розглянути, з прийняттям рішення, отримані від ГУ ДСНС України у Луганській області документи щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням 3 групи інвалідності та надіслати його разом з необхідними документами до ГУ ДСНС України у Луганській області дня видання наказу про виплату такої допомоги, відповідно до ч. 2 ст. 118 Кодексу цивільного захисту України (далі КЦЗ України) та п. 6 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 року № 908 (далі Порядок № 908).

Обґрунтовує позовні вимоги позивач тим, що його згідно наказу ДСНС України від 21.03.2019 року № 111 «Про звільнення із служби цивільного захисту» 19.04.2019 року було звільнено із служби цивільного захисту у відставку за станом здоров`я і виключено із кадрів ДСНС України та згідно наказу ГУ ДСНС України у Луганській області від 19.04.2019 року № 130 «Про кадрові питання» виключено зі списків особового складу ГУ ДСНС України у Луганській області. Підставою для звільнення за станом здоров`я стало встановлення Луганською обласною МСЕК 3 групи інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби.

Позивач зазначив, що ГУ ДСНС України у Луганській області супровідним листом від 10.05.2019 року № 01-2227/211 направило до ДСНС України необхідні документи для прийняття рішення щодо призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 3 групи інвалідності, пов`язаної з проходженням служби, однак відповідач відповідного рішення не прийняв.

Крім того, позивач зазначив, що 13.09.2019 року до Урядового контактного центру була направлена колективна скарга колишніх співробітників ГУ ДСНС України у Луганській області на невиплату ДСНС України одноразової грошової допомоги особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту у разі настання інвалідності внаслідок виконання службових обов`язків в період проходження служби, за результатами розгляду якої надано відповідь від 23.09.2019 року за № 03-13437/201, в якій зокрема зазначено, що на сьогодні кошти для виплати одноразової допомоги у ДСНС України відсутні.

Позивач вважає, що посилання відповідача на відсутність бюджетних асигнувань, як на підставу неприйняття рішення про виплату допомоги, яке він має прийняти на виконання закону, не є обґрунтованими. Відповідач не має жодних належних і допустимих доказів правомірності зволікань щодо виконання обов`язку прийняти рішення у спірних правовідносинах.

У відзиві на адміністративний позов відповідач ДСНС України, не погоджуючись з вимогами ОСОБА_1 , зазначає, що у ДСНС на розгляді перебуває значна кількість справ щодо призначення одноразової грошової допомоги особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, в тому числі і справа позивача, бюджетні фінансування яких здійснюються за КПКВ 1003280 «Забезпечення діяльності сил цивільного захисту» (КЕКВ 2700). Для забезпечення соціального захисту колишніх осіб рядового і начальницького складу ДСНС та членів їхніх сімей додаткова потреба в коштах на виплату одноразової грошової допомоги складає 122,5 млн. грн. У зв`язку із відсутністю на сьогодні бюджетних асигнувань, документи позивача не виносилися на розгляд комісії ДСНС для прийняття відповідного рішення, оскільки з дня прийняття рішення про таку виплату протягом двох місяців ГУ ДСНС України у Луганській області мають бути збільшені кошторисні призначення, за рахунок яких позивачу буде виплачено суму одноразової грошової допомоги. Прийняття рішення щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги буде здійснено у порядку черговості справ у разі наявності асигнувань на зазначені цілі та відповідно до вимог Бюджетного кодексу України та Порядку № 908.

Також, відповідач звернув увагу суду на те, що у разі задоволення позовних вимог позивача в частині зобов`язання прийняти рішення про нарахування та виплату йому одноразової грошової допомоги поза чергою, це потягне за собою порушення прав та інтересів інших осіб (426 осіб), по яких рішення ДСНС не прийнято з тих же самих підстав, як і позивача по даній справі, але будуть прийняті за наявності бюджетних асигнувань на ці цілі.

Крім того, відповідач вважає, що суд не повинен вирішувати питання про зобов`язання ДСНС суб`єкта владних повноважень розглянути заяву позивача щодо призначення йому одноразової грошової допомоги по інвалідності поза існуючою чергою та прийняти відповідне рішення за відсутності бюджетних фінансувань на такі цілі, адже суди не вправі втручатись в повноваження та діяльність суб`єктів владних повноважень, або ж підміняти їх. Позивна вимога ОСОБА_1 є формою втручання в дискреційні повноваження ДСНС та виходить за межі завдань адміністративного судочинства. Натомість позивачем у відповідності до ч. 2 ст. 2 КАС України не доведено факт порушення ним вимог законодавства, якими регулюються спірні правовідносини.

Відповідач зазначає, що він не відмовляється від прийняття рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги, таке рішення буде прийнято ДСНС у порядку черговості розгляду справ при наявності коштів на зазначені цілі.

Позивачем до суду надано відповідь на відзив відповідача, в якій позивач вказує, що відсутність бюджетного фінансування не може вважатись достатньою правовою підставою для невиплати коштів, які повинні йому виплачуватись.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2020 року (рішення ухвалено за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 частково задоволений наступним чином.

Так, судовим рішенням визнано протиправною бездіяльність ДСНС України щодо неприйняття відповідного рішення на підставі отриманих від ГУ ДСНС України у Луганській області документів щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням 3 групи інвалідності.

Зобов`язано ДСНС України розглянути отримані від ГУ ДСНС України у Луганській області документи щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням 3 групи інвалідності та прийняти відповідне рішення.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Висновок суду вмотивований тим, що у разі наявності в особи права на отримання одноразової грошової допомоги та отримання висновку щодо можливості такої виплати, відповідач має обов`язок прийняти рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги.

Також, суд зазначив, що наявність бюджетних асигнувань може вплинути на факт повної виплати одноразової грошової допомоги та не впливає на обов`язок прийняти рішення щодо вказаних питань.

Крім того, суд прийшов до висновку, що у відповідача були відсутні підстави для не прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства, тому бездіяльність відповідача є протиправною, та такою, що обмежує права та законі інтереси позивача, а тому в цій частині позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Також, суд вказав, що позовна вимога про зобов`язання відповідача надіслати рішення про виплату одноразової грошової допомоги до ГУ ДСНС України у Луганській області для видання наказу про виплату такої допомоги, є формою втручання в дискреційні повноваження Державної служби України з надзвичайних ситуацій та виходять за межі завдань адміністративного судочинства, а тому є такою, що не підлягає задоволенню.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі відповідач ДСНС України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні вимог адміністративного позову ОСОБА_1 .

Вимоги апеляційної скарги відповідач обґрунтовує аналогічними доводами, що наведені ним у відзиві на позов.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення на підставі ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , є учасником бойових дій, внутрішньо переміщеною особою та інвалідом 3 групи з 05.03.2019 року (захворювання пов`язане з виконанням службових обов`язків), що підтверджено копіями документів, а саме: паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 (а.с. 10), посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_2 (а.с. 12), випискою акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 781958 (а.с. 21), довідкою від 06.05.2019 року № 6328- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с. 12).

Відповідно до витягу із Наказу ДСНС України (по особовому складу цивільного захисту) від 21.03.2019 року № 111 «Про звільнення» ОСОБА_1 , начальника управління ресурсного забезпечення ГУ ДСНС України у Луганській області, відповідно до положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу звільнено із служби цивільного захисту у відставку (із знаттям з військового обліку) за пунктом 176 підпунктом 3 Положення (за станом здоров`я) з правом носіння форменого одягу (а.с. 14).

Наказом ДСНС України (по особовому складу цивільного захисту) від 19.04.2019 року № 130 «Про кадрові питання» ОСОБА_1 , начальника управління ресурсного забезпечення Головного управління, звільненого із служби цивільного захисту згідно наказу ДСНС (по особовому складу цивільного захисту) від 21.03.2019 року № 111 «Про звільнення» у відставку (із знаттям з військового обліку) за пунктом 176 підпунктом 3 Положення (за станом здоров`я) з правом носіння форменого одягу, виключено з кадрів ДСНС України, зі списків особового складу Головного управління, знято з усіх видів забезпечення з 19.04.2019 року та направлено до Сєверодонецького міського військового комісаріату Луганської області для зняття з військового обліку (а.с. 15).

Листом № 01-2227/211 від 10.05.2019 року ГУ ДСНС України у Луганській області направило на адресу відповідача необхідні документи для прийняття рішення щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому 3 групи інвалідності (а.с. 18).

Листом № 06-198/211 від 10.01.2020 року «Про розгляд звернення» ГУ ДСНС України у Луганській області повідомило позивача про надіслання документів на адресу відповідача для прийняття рішення про призначення допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності (а.с. 16-17).

Відповідно до виписки з акта огляду МСЕК серії 12ААБ № 781958 позивачу встановлено з 05.03.2019 року 3 групу інвалідності, захворювання пов`язане з виконанням службових обов`язків, що також підтверджується свідоцтвом про хворобу № 27 від 10.01.2019 (а.с. 21, 24).

До Урядового контактного центру направлена колективна скарга колишніх співробітників ГУ ДСНС України у Луганській області, в тому числі і позивача ОСОБА_1 , на невиплату ДСНС одноразової грошової допомоги особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту у разі настання інвалідності внаслідок виконання службових обов`язків в період проходження служби. В скарзі була вмотивована вимога зобов`язати ДСНС прийняти рішення щодо призначення скаржникам одноразової грошової допомоги та надіслати його разом із необхідними документами до Головного управління для видання наказу про виплату такої допомоги. За підвідомчістю скарга була направлена на розгляд ДСНС (а.с. 26-28).

Листом від 23.09.2019 року за № 03-13437/201 відповідач повідомив ОСОБА_1 , що кошти для виплати одноразової грошової допомоги у ДСНС відсутні. Також повідомлено, що ДСНС ведеться робота щодо збільшення видатків на виплату одноразової грошової допомоги (а.с. 29-30).

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Частинами першою та другою статті 101 КЦЗ України передбачено, що служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період. Порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту визначається цим Кодексом та положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України

У разі травми або поранення, заподіяного особі рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту під час виконання службових обов`язків, а також інвалідності, що настала у період проходження служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що стався у період проходження служби, пов`язаного з виконанням службових обов`язків, залежно від ступеня втрати працездатності такій особі виплачується одноразова грошова допомога у розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою у порядку та на умовах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності особою рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту у період проходження служби у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства (ч. 2 статті 118 КЦЗ України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 року № 593 затверджено Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України (далі - Положення № 593).

Положення № 593 визначає порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу та регулюються питання, пов`язані з перебуванням громадян України у добровільному порядку в резерві служби цивільного захисту (пункт 1 Положення № 593).

Згідно з Положенням № 593 особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту є громадяни, які у добровільному порядку прийняті на службу цивільного захисту за контрактом, приймають присягу служби цивільного захисту і яким присвоєно відповідно до цього Положення спеціальні звання, а також належать до персоналу (кадрів) ДСНС України. Статус їх підтверджується службовим посвідченням тощо.

Пунктом 15 Положення встановлено склад осіб, які перебувають на службі цивільного захисту, який поділяється на рядовий і начальницький. Начальницький склад поділяється на молодший, середній, старший і вищий, яким присвоюються спеціальні звання.

За змістом абзацу шостого пункту 15 Положення № 593 старший начальницький склад - майор служби цивільного захисту, підполковник служби цивільного захисту, полковник служби цивільного захисту.

На виконання вимог ст. 118 КЦЗ України, Кабінет Міністрів України постановою від 11.07.2007 № 908 затвердив Порядок № 908.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку № 908 особам рядового і начальницького складу у разі настання інвалідності в період проходження служби та особам, звільненим із служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення, а якщо інвалідність настала внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, незалежно від строку, який минув після звільнення із служби у розмірі: 36-місячного грошового забезпечення - інвалідам 3 групи.

Розмір одноразової грошової допомоги визначається виходячи з окладу за спеціальним званням, відсоткової надбавки за вислугу років, посадового окладу за останньою посадою, яку займала особа рядового або начальницького складу на день загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання, установлення інвалідності, а особа, звільнена із служби, - на день звільнення (пункт 3 Порядку № 908).

Зазначений пункт визначає не лише загальний розмір допомоги, але й розмір допомоги звільнених осіб.

Приписами пункту 5 Порядку № 908 визначено, що для виплати одноразової грошової допомоги у разі травми або поранення, захворювання чи інвалідності особи, зазначені у пункті 2 цього Порядку, подають до підрозділу або його правонаступника такі документи:

- заяву про виплату одноразової грошової допомоги;

- довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або ступінь втрати працездатності разом з рішенням відповідної військово-медичної установи про визнання травми або поранення, захворювання;

- постанову центральної лікарсько-експертної комісії ДСНС про придатність до служби і причинно-наслідковий зв`язок травми або поранення, захворювання з виконанням службових обов`язків або проходженням служби;

- копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я, по батькові та місце реєстрації;

- довідку про те, що їм не провадилися інші передбачені законами виплати у разі травми або поранення, захворювання чи настання інвалідності; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.

За приписами пункту 6 Порядку № 908 підрозділ подає ДСНС висновок щодо можливості виплати грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 4 і 5 цього Порядку, а також довідку про грошове забезпечення та копію документа, що свідчить про обставини загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання, захворювання чи нещасного випадку, який трапився з особою рядового або начальницького складу.

Служба приймає на підставі поданих документів рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги та надсилає його разом із зазначеними документами підрозділу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога виплачується не пізніше ніж протягом двох місяців з дня прийняття відповідного рішення у межах коштів, передбачених у державному бюджеті на такі цілі, шляхом її перерахування на рахунок в установі банку, відкритий отримувачем допомоги.

Матеріалами справи встановлено, що Комісія ДСНС з призначення одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, документи, необхідні для вирішення питання щодо призначення ОСОБА_1 вищезазначеної допомоги отримала, однак, рішення за зазначеними документами не приймала.

Не прийняття вказаного рішення відповідачем обґрунтовується відсутністю бюджетного фінансування.

За унормуванням статті 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У рішеннях Європейського суду з прав людини «Кечко проти України» (заява № 63134/00, пункти 23, 26) та «Ромашов проти України» (заява № 67534/01, пункт 43) вказано про те, що реалізація особою права, яке пов`язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, є безпідставними.

Зокрема, у справі «Кечко проти України» (заява № 63134/00) ЄСПЛ зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплати з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (пункт 23). У пункті 26 вказаного рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

У рішеннях ЄСПЛ у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» (заява № 70297/01) та у справі «Бакалов проти України» (заява № 14201/02) також зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40 цих рішень відповідно).

В Рішенні від 27.11.2008 у справі № 1-37/2008 Конституційний Суд України вказав, що Закон про Державний бюджет України як правовий акт, що має особливий предмет регулювання (визначення доходів та видатків на загальносуспільні потреби), створює належні умови для реалізації законів України, інших нормативно-правових актів, ухвалених до його прийняття, які передбачають фінансові зобов`язання держави перед громадянами і територіальними громадами. Саме у виконанні цих зобов`язань утверджується сутність держави як соціальної і правової.

Визначенням статей 1, 3 Конституції України та принципів бюджетної системи (стаття 7 Кодексу) держава не може довільно відмовлятися від взятих на себе фінансових зобов`язань, передбачених законами, іншими нормативно-правовими актами, а повинна діяти ефективно і відповідально в межах чинного бюджетного законодавства (абзаци другий, третій підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення 27.11.2008 у справі № 1-37/2008).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Законодавство, що визначає фінансові зобов`язання держави, має первинний характер, а бюджетне законодавство - похідний від нього характер.

Отже, відсутність належного фінансування, на що посилається апелянт, не може бути підставою для невжиття ним належних заходів для виконання вимог законодавства та відповідно невиконання покладених на суб`єкта владних повноважень обов`язків та свідчить про бездіяльність.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09.12.2019 року у справі № 1740/1838/18.

З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що нерозгляд наданих документів протягом тривалого часу фактично є бездіяльністю відповідача як суб`єкта владних повноважень.

З приводу доводів відповідача про втручання у дискреційні повноваження у разі зобов`язання розглянути заяву позивача щодо призначення йому одноразової грошової допомоги по інвалідності поза існуючою чергою та прийняти відповідне рішення за відсутності бюджетних фінансувань на такі цілі, колегія суддів зазначає наступне.

На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким. У справі, що переглядається, повноваження щодо прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги по інвалідності, регламентовано ч. 2 статті 118 КЦЗ України. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Інші доводи і заперечення означених висновків колегії суддів не спростовують.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Державної служби України з надзвичайних ситуацій залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року, - без змін

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) А.О. Бегунц С.С. Рєзнікова
Постанова складена і підписана 02 листопада 2020 року.