Справа № 561/789/20
Суддя: Снітчук Р.М.
Дата ухвалення: 2020-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

смт. Зарічне

05 листопада 2020 року Справа № 561/789/20

Зарічненський районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді Снітчук Р.М.

за участі секретаря Петровець М.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Зарічне в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Зарічненського відділення поліції Вараського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

15 жовтня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Зарічненського відділення поліції Вараського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області про скасування постанови від 05 жовтня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126, ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ст. 125 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Вказує, що зі змісту цієї постанови вбачається, що він 05 жовтня 2020 року о 20 год. 37 хв. на автодорозі Зарічне-Дубровиця керував автомобілем «ВАЗ-210», реєстраційний номер НОМЕР_1 , без права керування транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортним засобом, під час руху не був пристебнутий ременем пасивної безпеки, при зупинці не увімкнув правий показчик повороту та зупинившись, не увімкнув світлову аварійну сигналізацію, чим порушив п. 2.1 «а», 2.3 «в», 9.2 «а», 9,9 «б» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 126, ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ст. 125 КУпАП.

Зазначену постанову вважає незаконною і такою, що підлягає скасуванню. При цьому покликається на те, що вказаних у ній адміністративних правопорушень не допускав, у зазначений у протоколі час транспортним засобом не керував, вказаний автомобіль йому не належить, докази його вини відсутні та у постанові про накладення на нього адміністративного стягнення не зазначені.

Вказує, що відповідачем при винесенні постанови не з`ясовано повно, всебічно та об`єктивно всіх обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зокрема чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, не зазначено відповідних доказів.

Вважає, що викладені у постанові висновки про вчинення ним зазначених адміністративних правопорушень не відповідають фактичним обставинам справи та в його діях відсутні подія та склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 126, ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ст. 125 КУпАП.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити. Крім того, пояснив, що зазначений в оскаржуваній постанові автомобіль йому не належить та він ним не керував, його іменем під час оформлення матеріалів про адмінправопорушення представилася інша особа, докази його вини відсутні.

Представник відповідача Зарічненського ВП Вараського ВП ГУНП в Рівненській області у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, місце та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, відзиву на позов не подав.

Заслухавши пояснення позивача, свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи, опитування особи, зупинення транспортного засобу, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно до ч. 1 ст. 40 цього ж Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом встановлено, що постановою інспектора СРПП № 1 Зарічненського відділення поліції Вараського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області Жарана А.П. від 05 жовтня 2020 року позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126, ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ст. 125 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

У постанові зазначено, що ОСОБА_1 05 жовтня 2020 року о 20 год. 37 хв. на автодорозі Зарічне-Дубровиця керував автомобілем «ВАЗ-210», реєстраційний номер НОМЕР_1 , без права керування транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортним засобом, під час руху не був пристебнутий ременем пасивної безпеки, при зупинці не увімкнув правий показчик повороту та зупинившись, не увімкнув світлову аварійну сигналізацію, чим порушив п. 2.1 «а», 2.3 «в», 9.2 «а», 9,9 «б» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 126, ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ст. 125 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У силу п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року, у справі № 357/10134/17 Верховний Суд звернув увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Крім того, згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З показань свідка ОСОБА_2 , наданих у судовому засіданні, вбачається, що у ході звірки із Зарічненським ВП Вараського ВП ГУНП в Рівненсткій області з`ясувалося, що військовослужбовець прикордонної служби «Вичівка» ОСОБА_3 назвався іменем іншого військовослужбовця ВП «Вичівка» ОСОБА_1 (позивача у справі) при оформленні матеріалів по адмінправопорушення.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні показав, що в зазначений у протоколі час керував транспортним засобом марки «ВАЗ-210», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Під час руху був зупинений працівниками поліції та представився їм як ОСОБА_1 з метою уникнення відповідальності, оскільки керував автомобілем, не маючи прав на керування транспортним засобом.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається того, що при з`ясуванні обставин справи та винесенні постанови поліцейським здійснювався фото або відеозапис та графа «7», яка містить запис: «До постанови додаються» інспектором СРПП не заповнена, вказівка на будь-які докази, технічні засоби, якими здійснювалася фото та відеофіксації правопорушення відсутня.

При цьому судом встановлено, що відповідачем не подано ні заперечень проти позову, ні доказів у підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначених адміністративних праовопорушень.

Відповідно до ст. 72 - 76, 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Таким чином, обставини, що вказані посадовою особою в оскаржуваній постанові повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Разом з тим, у ході розгляду справи не знайшло своє підтвердження те, що ОСОБА_1 вчинив зазначені в оскаржуваній постанові адміністративні правопорушення. Належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у підтвердження його вини суду не надано та у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності посилання на них відсутнє.

Згідно до п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідальність за порушення п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП. Однак, належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення суду не надано.

Відповідно до п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Відповідальність за вказане порушення, передбачена ч. 5 ст. 121 КУпАП. Однак, доказів вчинення зазначеного адміністративного правопорушення суду не надано.

Згідно до п. 9.2 «а» Правил дорожнього руху водій повинен подавати сигнали світловими показчиками повороту відповідного напрямку.

Відповідальність за вказане порушення, передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, однак доказів вчинення зазначеного адміністративного правопорушення суду не надано.

Пунктом 9.9 «б» Правил дорожнього руху передбачено, що аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Також в оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 125 КУпАП, однак не зазначено ні об`єктивної, ні суб`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення, його кваліфікуючих ознак. Належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 вчинив зазначене адміністративне правопорушення відповідачем не надано.

За наведеного суд вважає, що при винесенні зазначеної постанови посадовою особою не з`ясовано всіх обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 280 КУпАП, зокрема, чи було вчинено адміністративні правопорушення, чи винна дана особа в їх вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зі змісту ст. 7 КУпАП вбачається, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зазначених вимог закону відповідачем при притягненні позивача до адміністративної відповідальності не дотримано.

Покликання позивача на те, що при притягненні його до адміністративної відповідальності відповідачем допущені порушення вимог закону суд вважає доведеними.

Таким чином суд дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню.

На підставі наведеного та керуючись ст. 2, 3, 5-10, 12, 72-77, 90, 246, 250, 257, 260, 286 КАС України, ст. 7, 9, ч. 4 ст. 126, ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ст. 125, ст. 245, 246, 248, 249, 251, 254, 268, 280, 283, 285, 287, 288, 293 КУпАП,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Зарічненського відділення поліції Вараського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 871043 від 05 жовтня 2020 року, винесену інспектором СРПП № 2 Зарічненського відділення поліції Вараського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області Жараном Андрієм Петровичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126, ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ст. 125 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126, ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ст. 125 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Зарічненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 05 жовтня 2020 р.

Суддя: Снітчук Р.М.