Справа № 300/2288/20
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2020-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" жовтня 2020 р. справа № 300/2288/20
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Матуляка Я.П.,
при секретарі Мула Х.О.,
представника відповідача - Федоляк Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1
до відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області
про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій з підстав неправомірної відмови у здійсненні перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 52% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем протиправно визначено розмір довічного грошового утримання 50%, оскільки не враховано вимоги ч.3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Вважає, що розмір довічного грошового утримання повинен становити 52% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, враховуючи наявний стаж, який не взято до уваги відповідачем.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.09.2020 року, задоволено заяву від 15.09.2020 про самовідвід судді Боршовського Т.І. від розгляду адміністративної справи № 300/2288/20. Відведено суддю Боршовського Т.І. від розгляду адміністративної справи № 300/2288/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій.
Згідно ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 року заяву про самовідвід головуючого судді Григорука О.Б. у справі № 300/2288/20 - задоволено. Відведено головуючого суддю Григорука О.Б. від розгляду адміністративної справи № 300/2288/20.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.09.2020 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд справи на 10 год. 30 хв. 19.10.2020.
Відповідач скористався свої правом на подання відзиву на позов, який надійшов на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду 13.10.2020 (а.с.57-63). Відповідач просить відмовити у задоволенні позову з огляду, що законних підстав для зарахування періодів роботи позивача на посаді помічника прокурора та половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті у вищому навчальному закладі, немає.
Позивач в судове засідання не прибув, однак на адресу суду направив клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити (а.с.52).
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила. Просила суд відмовити в задоволенні позову з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву.
Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 з 2010 року працював на посаді судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду.
Згідно рішення Вищої ради правосуддя від 16.06.2020 за №1843/0/15-20 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с.13).
22.06.2020 позивач звернувся до Яремчанського сектору обслуговування громадян (сервісного центру) ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про призначення щомісячного грошового утримання судді у відставці (а.с.26).
Відповідно до розпорядження про призначення пенсії ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 06.07.2020 позивачу з 20.06.2020 призначено довічне грошове утримання у розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (а.с.28).
07.07.2020 позивач звернувся із скаргою до Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якій просив здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 52% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, оскільки відповідно до розрахунку стажу судді, проведеного Івано-Франківським окружним адміністративним судом 22.06.2020, стаж судді, який дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання судді у відставці, складає 21 рік 4 місяці і 8 днів (а.с.12).
Головне управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області своїм листом від 14.07.2020 за №1953-1956/Г-02/8-0900/20 зазначило, що період навчання та прокурорський стаж не можуть бути зараховані для збільшення відсотків заробітку при обчисленні довічного грошового утримання, оскільки чинним законодавством передбачено, що за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Тому, зарахувати період роботи на посаді помічника прокурора та половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті у вищому навчальному закладі для збільшення відсотків при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання немає законних підстав (а.с.11).
Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірними правовідносинам суд зазначає наступне.
Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи має керуватися принципом законності, відповідно до якого має перевіряти, чи діяли органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Відповідно до ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і Законами України. Матеріальне забезпечення суддів, в тому числі суддів у відставці, та гарантії їх соціального захисту є одним із складових елементів принципу незалежності суддів.
Пунктом 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 №8-рп/2005 встановлено, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. В цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.
У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 №3-рп/2013 зазначено, що конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку із досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).
В абзаці 2 пункту 7 рішення від 03.06.2013 №3-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що право на щомісячне довічне грошове утримання не може бути звужене встановленням обмеження в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що знижує досягнутий рівень гарантій незалежності судців, суперечить вимогам ч. 1 ст. 126 Конституції України.
Конституційний Суд України в рішенні від 08.06.2016 №4-рп/2016 визначив, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів.
Згідно з п. 3 рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 №4-рп/2016, щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.
Наведене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов`язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).
Відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Згідно ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус судців» грошове утримання судді (суддівська винагорода) складається з посадового окладу та доплат до нього.
Розмір щомісячного довічного грошового утримання визначається на підставі довідки про розмір грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.
Відповідно до ч.1 ст.116 Закону України від 2 червня 2016 року №1402- VIII «Про судоустрій і статус суддів» суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається згідно зі ст.137 цього Закону, має право подати у відставку.
В частині 1 статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зазначено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судці) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражі України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
Абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402- VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
На час призначення позивача на посаду судді питання визначення стажу, який давав право на відпустку судді, регулювалося ч.4 ст.43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» та Указом Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів».
Згідно із ч.4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року №4015-ХІІ «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус суддів», до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражі України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражі у державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Судом встановлено, що згідно записів у трудовій книжці позивача, стаж судді, який дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання судді у відставці, складає 21 рік 4 місяці і 8 днів (а.с.22-24). Зокрема, з 01.09.1996 по 29.06.2001 - навчання в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого; з 09.07.2001 по 20.02.2006 - помічник прокурора м. Яремче; з 20.02.2006 по 09.03.2010 - помічник прокурора Івано-Франківської області, з питань нагляду за додержанням природоохоронного законодавства; з 10.03.2010 по 19.06.2020 - суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду .
Суд зазначає, що даний стаж зарахований до стажу на посаді судді, що підтверджується в тому числі й рішенням Вищої ради правосуддя від 16.06.2020 за №1843/0/15-20 (а.с.13).
Як наслідок, зазначений стаж підлягає врахуванню у розрахунок відсотків заробітку при обчисленні довічного грошового утримання позивача. Відповідно підлягає перерахунку довічне грошове утримання у розмірі 52% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, а заявлений позов підлягає до задоволення.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 840,80 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Матуляк Я.П.

Рішення складене в повному обсязі 04 листопада 2020 р.