Справа № 240/7512/20
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2020-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 240/7512/20

адміністративне провадження № К/9901/27821/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Уханенка С.А.,
суддів Кашпур О.В., Мацедонської В.Е.
перевірив касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 липня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:
У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив визнати протиправною відмову відповідача щодо невиплати йому компенсації за неотримане речове майно та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому таку компенсацію.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17 липня 2020 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року, позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову відповідача щодо ненарахування позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 вжити заходів щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації вартості речового майна після звільнення з військової служби.

22 жовтня 2020 року військова частина НОМЕР_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Заявник просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та відмовити в позові.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України Про запобігання корупції займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Відомостей про те, що позивач є військовою посадовою особою вищого офіцерського складу відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України у системному зв`язку з положеннями статті 50 Закону України Про запобігання корупції суду касаційної інстанції не надано і у судових рішеннях така інформація відсутня.

Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, судом касаційної інстанції не встановлено.

У касаційній скарзі заявник послався на те, що справа має для нього виняткове значення і суд помилково розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. В обґрунтування таких доводів військова частина НОМЕР_1 зазначила, що у відповідача відсутня речова служба та особові рахунки за відповідною службою, оскільки за територіальним принципом військова частина НОМЕР_1 перебуває на речовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_2 . Однак, такі доводи не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені у зазначеній справі можливо віднести до випадків, встановлених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, оскільки внутрішні правовідносини між військовими частинами щодо забезпечення військовослужбовців речовим майном та організація порядку ведення речового господарства не впливає на право військовослужбовця отримати компенсацію за неотримане речове майно за місцем проходження служби, після звільнення. Водночас, крім загальних посилань на винятковість справи, мотиви, наведені у касаційній скарзі, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо застосування норм Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 «Про затвердження порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, який визначає механізм такої виплати».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з пунктом 8 частини другої якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та, у визначених законом випадках, на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначена конституційна норма кореспондується з положеннями частини першої статті 14 Закону України Про судоустрій і статус суддів.

З огляду на відхилення Верховним Судом, зазначених заявником виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки вмотивованості підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :
1. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 липня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.

2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: С.А. Уханенко
Судді: О.В. Кашпур
В.Е. Мацедонська