Справа № 160/9167/20
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2020-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2020 року Справа № 160/9167/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Кучми К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
У серпні 2020 року позивач звернулася до адміністративного суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просила:
- визнати протиправною відмову ГУ ДМС України в Дніпропетровській області в оформленні та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон на її ім`я без застосування безконтактного електронного носія персональних даних відповідно до Постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 р. № 2503-ХІІ «Про затвердження Положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон» (в редакції від 23.02.2007 р. №719-V) без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру;
- зобов`язати відповідача оформити та видати паспорт громадянина України для виїзду за кордон на її ім`я без застосування безконтактного електронного носія персональних даних, засобів Єдиного державного демографічного реєстру та без використання цифрового ідентифікатора особи та автоматизованої обробки її персональних даних - виключно відповідно до Постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 р. № 2503-ХІІ «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон» (в редакції від 23.02.2007 р. № 719-V).
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що вона особисто зверталась із заявою вх.№080/6/1201-20 від 15.01.2020 р. до ГУ ДМС України в Дніпропетровській області із питанням щодо оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон без застосування безконтактного електронного носія персональних даних, на підставі Закону України від 18.01.2001 р. №2235-ІІІ «Про громадянство України» та Постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 р. № 2503-ХІІ «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон» (в редакції від 23.02.2007 р. № 719-V), тобто без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру. Відповідачем їй було надано письмову відповідь вих.№1201.4.2/1597-20 від 04.02.2020 р. та було повідомлено про можливість оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон виключно із застосуванням безконтактного електронного носія персональних даних, вмонтованого в паспорт. У відповіді відповідачем також зазначено, що відсутні законні підстави для оформлення та видачі їй паспорта громадянина України для виїзду за кордон на підставі доданих до її заяви документів, яке не вирішувало питання з отримання на законних підставах паспорта громадянина України для виїзду за кордон без застосування безконтактного електронного носія персональних даних. Однак, позивач з такою відмовою не погоджується, вважає її протиправною та такою, що порушує її права, оскільки позбавляє на отримання нею документу у тій формі, яка згідно із законодавством є прийнятною.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.08.2020 року було відкрито провадження по даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
На виконання ухвали суду відповідачем 10.09.2020 року було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач звернулася 15.01.2020 р. до ГУ ДМС України в Дніпропетровській області з метою подання документів для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру. Відповідно до Закону України «Про звернення громадян» позивачу була надана відповідь на звернення 04.02.2020 року за вих.№1201.4.2/1597-20 та роз`яснено правила та процедуру оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Пункт 1 Постанови № 152 чітко визначає, що паспорт для виїзду за кордон виготовляється у формі книжечки, правий форзац якої містить безконтактний електронний носій.
У своїй заяві позивач посилається на Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон № 2503-ХІІ від 26.06.1992 р. Однак в даній Постанові Верховної Ради України №2503-ХІІ від 26.06.1992 р. (зі змінами на сьогоднішній день), а саме у пункті 5 Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23.02.2007 р. №719-V прописано, що додаткова інформація (зокрема біометрична) про пред`явника паспорта, зміст якої визначається відповідно до законодавства, може відтворюватися на безконтактному електронному носієві, вмонтованому в паспорт. Але позивач з відповідною заявою встановленого зразка та необхідними документами у визначеному законодавством порядку до територіальних органів УДМС не зверталася. Враховуючи вищенаведене, відповідач вважає, що діяв відповідно до чинного законодавства України, а тому заперечує проти пояснень, міркувань та аргументів позивача, які вона надала в своїй позовній заяві, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню. За таких обставин, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити.
До суду 28.09.2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що на сьогоднішній день відсутні які-небудь правові підстави для відмови в оформленні паспорту громадян України для виїзду за кордон без застосування безконтактного електронного носія персональних даних. Система законодавства України, що врегульовує суспільні відносини у сфері громадянства (і в т.ч. видачі документів, що посвідчують особу громадянина України для виїзду за кордон), не є настільки вузькою та нерозвинутою, як її бажає уявити відповідач, і не обмежується Законом № 5492, і тим більше, не обмежується Постановами КМУ № 302, № 745, та № 398, чи № 152 .. Всі ці нормативні акти, на які посилається орган ДМС - не мають жодного відношення до позивача, так як відмовляючись оформлювати заяву-анкету (в електронній формі), тим самим не підпадають під дію цих Постанов КМУ, на які посилається відповідач. У тому числі й не підпадає під дію самого Закону України від 20.11.2012 р. № 5492-VІ «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус». Норми всього законодавства, а не тільки Закону № 5492, чи постанов КМУ, які регулюють дію вищезазначеного Закону слід застосовувати в їх системному взаємозв`язку, а не вибірково. Враховуючи викладене вище, позивач просила суд позов задовольнити з викладених у ньому підстав.
Ухвалою суду від 29.09.2020 року у задоволенні клопотання позивача про розгляд даної справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи відмовлено.
В силу ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
За викладених обставин, відповідно до вимог статей 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві та у відповіді на відзив, позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач звернулася 15.01.2020 р. до ГУ ДМС України в Дніпропетровській області з метою подання документів для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру.
Відповідно до Закону України Про звернення громадян позивачу була надана відповідь на звернення 04.02.2020 року за вих. № 1201.4.2/1597-20 та роз`яснено правила та процедуру оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Правові та організаційні засади оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, регулюються, Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 р. за № 5492-VІ (далі - Закон), Постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 2014 р. № 152 (далі - Постанова № 152), (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2016 р. № 1001), Порядком отримання, вилучення з Єдиного державного демографічного реєстру та знищення від цифрованих відбитків пальців рук, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 669 (далі Порядок), (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18 серпня 2017 р. № 628).
Згідно з частинами 35, 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань.
Статтею 24 Конституції України, визначено, що всі громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом та не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Відповідно до абзацу першого ч.1 ст.4 Закону України № 5492-VI єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.
Положеннями абзацу третього ч.1 ст.4 Закону України №5492-VI визначено, що єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.
Частиною 3 статті 13 Закону зазначено, що паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт України, службовий паспорт України, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, проїзний документ біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, проїзний документ особи, якій надано додатковий захист, картка мігранта містять безконтактний електронний носій.
Нормами ч.1, 2, 5 ст.15 Закону України №5492-VІ встановлені вимоги до бланків документів та їх форми, а саме: бланки документів, які містять безконтактний електронний носій, виготовляються відповідно до вимог державних (національних) та міжнародних стандартів та з урахуванням рекомендацій Міжнародної організації цивільної авіації (ІСАО) і повинні мати ступінь захисту, що унеможливлює їх підроблення. Бланки документів, якщо інше не визначено цим Законом, виготовляються за єдиними зразками та технічними описами, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Бланки документів, в які імплантовано безконтактний електронний носій для внесення персональних даних, біометричних даних, параметрів та іншої інформації про особу, повинні бути виконані багатокомпонентним захисним друком, містити символ електронного документа, інформацію про підприємство, на якому виготовлено бланк документа, зображення малого Державного Герба України.
Частиною 4 статті 22 Закону визначено, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон виготовляється у формі книжечки, правий форзац якої містить безконтактний електронний носій, та складається з м`якої обкладинки, 32 сторінок та сторінки даних.
Згідно частини 7 статті 22 Закону до паспорта громадянина України для виїзду за кордон вноситься така інформація:
9) унікальний номер запису в Реєстрі;
11) місце народження;
12) дата видачі документа;
13) уповноважений суб`єкт, що видав документ (код);
14) дата закінчення строку дії документа;
15) відцифрований образ обличчя особи;
16) відцифрований підпис особи;
17) дані про перебування на консульському обліку (за бажанням особи або її представника, представника закладу, який виконує функції опікуна чи піклувальника над особою).
Відповідно до частини другої статті 15 та частини другої статті 22 Закону України №5492-VI Кабінетом Міністрів України прийнята постанова від 07.05.2014 №152 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2016 р. №1001) Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон , якою затверджені зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2 та Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.
Частиною четвертою цієї постанови визначено, що прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 20 грудня 2016 р. припиняється; паспорт громадянина України для виїзду за кордон, що не містить безконтактного електронного носія, оформлений та виданий на підставі документів, поданих до 20 грудня 2016 р., є чинним протягом строку, на який його було видано.
З огляду на викладене, відповідно до норм чинного законодавства з 20.12.2016 р. органи та підрозділи Державної міграційної служби здійснюють прийом документів для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон лише з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено вказаною постановою.
Також суд звертає увагу, що пунктом 1 Постанови № 152 чітко визначає, що паспорт для виїзду за кордон виготовляється у формі книжечки, правий форзац якої містить безконтактний електронний носій.
Також пунктами 12, 13, 14 Постанови № 152 передбачено внесення інформації до Єдиного демографічного реєстру (далі реєстр), яке здійснюється з використанням відомчої інформаційної системи ДМС та відомчої інформаційної системи МЗС (далі - відомчі інформаційні системи).
Для внесення інформації до Реєстру формується заява-анкета, зразок якої затверджується МВС.
До заяви-анкети вноситься така інформація про особу, на ім`я якої оформляється паспорт для виїзду за кордон:
1) прізвище, власне ім`я та по батькові (далі - ім`я);
3) місце народження (держава, область, район/місто, селище/село);
5) дата та підстави набуття громадянства;
6) унікальний номер запису в Реєстрі (у разі наявності);
7) відцифрований образ обличчя особи;
8) відцифрований підпис особи (крім осіб, які в установленому законом порядку визнані недієздатними, та осіб, які не досягай 14-річного віку). Підпис осіб з фізичними вадами вноситься за їх бажанням. Підпис осіб, які не можуть пересуватися самостійно у зв`язку з тривалим розладом здоров`я, що підтверджується медичним висновком відповідного закладу охорони здоров`я, оформленим в установленому порядку, - вноситься із застосуванням засобів Реєстру шляхом сканування;
9) відомості про отримання відцифрованих відбитків пальців рук (відцифровані відбитки пальців рук особи не отримуються до досягнення нею 12-річного віку та у разі, коли особа не може пересуватися самостійно у зв`язку із тривалим розладом здоров`я та потребує термінового лікування за кордоном, що підтверджується медичним висновком відповідного закладу охорони здоров`я, оформленим в установленому порядку);
10) місце проживання із зазначенням адреси (держава, область, район/місто, селище/село, вулиця, номер будинку, корпусу, квартири);
11) номер контактного телефону заявника та/або адреса електронної пошти;
12) реквізити документа, на підставі якого оформлюється паспорт для виїзду за кордон;
13) відомості про законного представника особи (ім`я, дата народження, реквізити документа, що посвідчує особу, та документа, що підтверджує його повноваження);
14) відомості про сплату адміністративного збору (консульського збору) або про звільнення від його сплати;
15) дата заповнення заяви-анкети.
Частиною 2 Порядку визначено, що у разі оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичного паспорта України, службового паспорта України, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, проїзного документа біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, проїзного документа особи, якій надано додатковий захист, картки мігранта отримуються відцифровані відбитки пальців рук і вносяться до Реєстру.
Окремо суд звертає увагу, що у позові позивач посилається на Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон № 2503-ХІІ від 26.06.1992 р.
Проте, в даній Постанові Верховної Ради України №2503-ХІІ від 26.06.1992 р. (зі змінами на сьогоднішній день), а саме у пункті 5 Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23 лютого 2007 р. № 719-У прописано, що додаткова інформація (зокрема біометрична) про пред`явника паспорта, зміст якої визначається відповідно до законодавства, може відтворюватися на безконтактному електронному носієві, вмонтованому в паспорт.
Крім того, виходячи із системного аналізу норм права, оформлення, видача документу, що посвідчує особу (незалежно від того містить, або не містить безконтактний носій) не можливо без обробки персональних даних особи. Заява про видачу паспорту підтверджує волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.
З матеріалів справи встановлено та не спростовується позивачем по справі, що вона з відповідною заявою встановленого зразка та необхідними документами у визначеному законодавством порядку до територіальних органів УДМС не зверталася.
В своїй позовній заяві позивач сама зазначила, що у вищезазначеній заяві вона просила надати зразок формуляра (заяви), заповнення якого разом із поданням необхідних документів буде підставою для відкриття провадження з надання їй адміністративної послуги з оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон - без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру, відповідно до Постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 р. № 2503-ХІІ «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон». Оформити на ім`я заявника і видати паспорт громадянина України для виїзду за кордон, без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру, відповідно до Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.02.2007 року №719-V. Разом із заявою до територіального органу ДМС України було надано необхідні документи для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон (2 фотокартки для оформлення бланку паспорту, копія внутрішнього паспорту громадянина України.
Слід зазначити, що Порядком визначено процедуру подання документів для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, яка позивачем не дотримана і така обставина нею не спростовується. У інший спосіб оформлення закордонного паспорту громадянину України не є можливим.
Аналіз наведеного правового регулювання свідчить про те, що у випадку, що розглядається, видачі позивачеві паспорта громадянина України для виїзду за кордон повинні передувати його звернення до відповідного органу/підрозділу ДМС України чи уповноваженого суб`єкта із визначеними підпунктами 1 і 4 пункту 35 Порядку документами, формування заяви-анкети та її розгляд за передбаченою Порядком процедурою.
Своєю чергою, відповідний орган/підрозділ ДМС України чи уповноважений суб`єкт за саме за результатом перевірки поданих громадянином документів або перевірки відповідної інформації приймає рішення про відмову в прийнятті документів, про оформлення паспорта для виїзду за кордон або про відмову в його оформленні.
Суд наголошує на тому, що покладений на суб`єктів владних повноважень відповідачів частиною другою статті 77 КАС України тягар доказування правомірності їхніх рішень, дій чи бездіяльності у силу частини першої цієї статті не звільняє позивача від обов`язку довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).
Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд наголошує на тому, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що у зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.
З огляду на викладене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право, свобода чи інтерес порушеним (установити факт порушення).
Отже, встановлення факту наявності порушення права, свободи чи інтересу особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковою умовою для визнання протиправним рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень. Відсутність порушеного права (свободи, охоронюваного законом інтересу) встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для відмови в позові.
Так, спірний лист відповідача від 04.02.2020 року за вих.№1201.4.2/1597-20, не є рішенням суб`єкта владних повноважень, відповідно до положень КАС України, носить роз`яснювальний характер, наданий у відповідь на заяву позивача в порядку Закону України Про звернення громадян.
Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач не позбавлена права звернутися до ГУ ДМС у Дніпропетровській області із заявою встановленого зразка та передбаченим законодавством пакетом документів для оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон.
Суд також критично відноситься до посилання позивача щодо необхідності перевірки наявності повноважень О.О. Моргуна представляти інтереси державного органу з назвою ДМС України в органах судової влади, і конкретно в Дніпропетровському окружному адміністративному суді.
Так як в матеріалах справи знаходиться належним чином завірена копія довіреності №253 від 13.02.2020 року, що є дійсною до 31.12.2020 року, якою в.о. начальника Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Куляба Світлана Борисівна, діючи на підставі Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 360, Положення про Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, затвердженого наказом Державної міграційної служби України від 18.07.2011 року № 28 (у редакції наказу Державної міграційної служби України від 14.02.2015 року №19) уповноважує головного спеціаліста відділу юридичного забезпечення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Моргуна Олексія Олексійовича представляти інтереси Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області та територіальних підрозділів Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в усіх судах з усімами правами, наданими законом позивачу, відповідачу, треті особі, зацікавленій особі (без виключень), заявнику, скаржнику, у тому числі оскарження судових рішень та вчинення будь-яких інших дій, передбачених чинним законодавством України для виконання цієї довіреності, за виключенням права повної або часткової відмови від позову, визнання позову, зміну позову, досягнення примирення, передачі представницьких повноважень іншій особі. /а.с.37/.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно з пунктом 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v.Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
В силу пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України визначено, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають повністю, з викладених вище підстав.
Відповідно до положень статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України,-
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Кучма