Справа № 520/14493/2020
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2020-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

27 жовтня 2020 року № 520/14493/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Зінченко А.В.

при секретарі- Мурадли А.І.

за участі представників сторін:

позивача - Чумак Л.Є.

відповідача - Третьякова О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача щодо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову по справі за позовом Акціонерного товариства "Турбоатом" (просп. Московський, буд. 199,м. Харків,61037, ) до Північно-східного офісу Держаудитслужби (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 4 під., 10 пов.,м. Харків,61022, ) про визнання дій протиправними,-

В С Т А Н О В И В :

До Харківського окружного адміністративного суду звернулось Акціонерне товариство "Турбоатом" з адміністративним позовом до Північно-східного офісу Держаудитслужби в якому просило суд :

- визнати протиправними повідомлення Північно-східного офісу Державної аудиторської служби України за вих. №20-05-25/5036 від 17.09.2020 року про проведення державного фінансового аудиту Акціонерного товариства Турбоатом (61037, Україна, м. Харків, проспект Московський, 199, код ЄДРПОУ ) за період часу з 01 вересня 2019 року по 30 вересня 2020 року та направлення відповідача за №№ 591, 592, 593, 594, 595, 596 від 29.09.2020 року.

Також, позивачем подана заява щодо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а саме: з метою забезпечення позову, на час розгляду справи до набрання рішенням суду законної сили, заборонити Відповідачу (Північно-Східному офісу Держаудитслужби) вчиняти дії щодо проведення державного фінансового аудиту Позивача - Акціонерного товариства Турбоатом (61037, Україна, м. Харків, проспект Московський, 199, ) за період діяльності з 01.09.2019 р. по 30.09.2020 р.

В обґрунтування доводів поданої заяви про забезпечення позову зазначено, що 21 вересня 2020 року на адресу Акціонерного товариства «Турбоатом» надійшло повідомлення № 20-05-25/5036 від 17 вересня 2020 року Північно-східного офісу Держаудитслужби Державної аудиторської служби України «Про проведення державного фінансового аудиту діяльності АТ «Турбоатом» за період з 01 вересня 2019 року по 30 вересня 2020 року.

Відповідно до Повідомлення державний фінансовий аудит діяльності АТ «Турбоатом» буде проводитись з 01 жовтня 2020 року по 18 грудня 2020 року згідно плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на IV квартал 2020 року.

01 жовтня 2020 року працівники Відповідача були направлені, згідно направлень № 591, № 592, № 594, № 595, № 596 від 29 вересня 2020 року до АТ «Турбоатом» для проведення державного фінансового аудиту.

АТ «Турбоатом» вважає проведення державного фінансового аудиту незаконним та таким, що підлягає зупиненню виходячи з того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти певні дії та зупинка роботи Позивача може призвести до не виконання податкових зобов`язань, не виконання отриманих замовлень на виготовлення і поставку турбінного обладнання для теплових, атомних та гідроелектростанцій як України, так і країн близького та дальнього зарубіжжя та, як наслідок завдати шкоди державі.

Представник заявника вимоги підтримав в повному обсязі та просив заяву задовольнити

Представники Північно-східного офісу Держаудитслужби в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечували, в обґрунтування своєї правової позиції надали заперечення.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані матеріали, суд вважає за необхідним вказати наступне.

Частиною З статті 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 №2939-ХІІ (зі змінами) визначено, що порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 6 Порядку проведення Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами державного фінансового аудиту діяльності суб`єктів господарювання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.03.2019 р. №252 (зі змінами) (далі - Порядок №252) процес аудиту складається з чотирьох етапів.

Загальний строк проведення першого та другого етапу процесу аудиту становить не більш як 90 робочих днів (п.12 Порядку №252).

Також Порядком №252 визначено, що перший етап аудиту - планування та організація аудиту (попереднє вивчення об`єкта аудиту, складення та затвердження робочого плану та програми аудиту). Робочий план та програму аудиту складає керівник аудиту та подає на затвердження керівникові органу Держаудитслужби або одному з його заступників. Керівник аудиту подає для ознайомлення програму аудиту об`єкту аудиту.

Другий етап аудиту - проведення аудиторських процедур, формування і оформлення аудиторських доказів, підготовка аудиторських висновків, пропозицій та рекомендацій.

Пунктом 8 Порядку №252 визначено, що під час проведення аудиту з метою дослідження гіпотез аудиту та отримання аудиторських доказів може здійснюватися збір інформації за письмовим запитом органу Держаудитслужби та/або державними аудиторами за місцезнаходженням учасника аудиту.

Аудиторські процедури - це комплекс дій державного аудитора, що спрямовані на отримання аудиторських доказів під час аудиту, а аудиторські докази - матеріали (документи, інформація, відомості, результати опитування, анкетування, інтерв`ювання тощо), отримані в процесі аудиту, які підтверджують аудиторські висновки та судження.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1, 2, 4 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю. Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Статтею 151 КАС України передбачено, що позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі. За своєю юридичною природою інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту.

При цьому, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними та адекватними заявленим позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Системно аналізуючи встановлені обставини та наведені нормативні положення, суд зазначає, що ключовими аспектами заяви маються на меті дотримання принципу верховенства права, недопущення істотних перешкод у виконанні судового рішення, витрат державного бюджету, порушення його прав та прав працівників всього трудового колективу, співмірність із предметом позову.

Відтак, слід погодитись з позицією заявника про обґрунтованість, доцільність та можливість застосування обраних заявником видів забезпечення, оскільки заявником доведено, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Водночас, слід вказати, що заборона вчинення дій відповідачем до набрання чинності рішення суду, як один із способів забезпечення позову, не змінює обсягу прав та обов`язків сторін у спорі, а є одним із способів судового захисту і тимчасово зупиняє їх реалізацію до вирішення спору по суті та не є підставою для звільнення позивача від виконання встановленого законом обов`язку після скасування таких заходів у випадку відмови у задоволенні позову.

За правовою позицією, викладеною у Рішенні Конституційного Суду України від 31 травня 2011 року № 4-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянки щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статтями 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України, „з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову" (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини).

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для людини рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення постанови в адміністративній справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.

Застосування інституту забезпечення позову є дискреційним правом суду та елементом судового захисту.

Згідно з Рекомендацією N R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

У справі "Байсаков та інші проти України" (2010 рік) ЄСПЛ у п.75 - 78, зробив висновок щодо ефективності юридичного засобу захисту прав у суді шляхом пред`явлення позову та клопотання про забезпечення позову у порядку КАС України.

ЄСПЛ у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» (Заява № 11901/02) зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

При цьому, у частині другій статті 150 КАС України законодавчо регламентовано чіткі підстави для вжиття заходів забезпечення позову і правова конструкція цієї норми вимагає встановлення судом на цій стадії лише ймовірності («може») ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту чи поновлення порушених або оспорюваних прав чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Водночас, такі ознаки не мають окреслених законодавчих меж та кваліфікуючих критеріїв і в кожній конкретній справі ці поняття є оціночними.

Крім того, суд зазначає, що обрані заходи забезпечення позову за змістом не є тотожними задоволенню позовних вимог, що ним заявлені, оскільки безперешкодність виконання розпорядження матиме місце у разі ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову.

При застосуванні інституту забезпечення позову суд не може встановлювати безпосередньо правомірність/протиправність спірного рішення суб`єкта владних повноважень, а перевіряє лише наявність відповідних ознак, які свідчать про очевидну протиправність, проте в цьому випадку такі ознаки судом не встановлені. Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом у постановах від 10.04.2019 (справа № 826/16509/18) та від 06.02.2019 (справа № 826/13306/18).

Виходячи з завдання адміністративного судочинства та цілей, які спрямовані на вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що у заяві про забезпечення позову представником позивача наведені доводи, що невжиття таких заходів може унеможливити виконання рішення суду та ускладнити поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Розглянувши подану позивачем до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, зважаючи на фактичні обставини справи, виходячи із співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, суд вважає, що заяву позивача про забезпечення адміністративного позову слід задовольнити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 150-154, 156, 241-243, 248, 256, 294, 295 пп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву АТ "Турбоатом" щодо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову по справі за позовом Акціонерного товариства "Турбоатом" (просп. Московський, буд. 199,м. Харків,61037, ) до Північно-східного офісу Держаудитслужби (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 4 під., 10 пов.,м. Харків,61022, ) про визнання дій протиправними - задовольнити.

До набрання рішенням суду по справі №520/14493/2020 законної сили, заборонити Північно-Східному офісу Держаудитслужби вчиняти дії щодо проведення державного фінансового аудиту Акціонерного товариства «Турбоатом» (61037, Україна, м. Харків, проспект Московський, 199, ) за період діяльності з 01.09.2019 р. по 30.09.2020 р.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд, з подачею її копії до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала в повному обсязі виготовлена 30 жовтня 2020 року.

Суддя Зінченко А.В.