Справа № 540/1823/20
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2020-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/1823/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ковбій О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі- позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить:

- визнати протиправною відмову у зарахуванні до загального страхового стажу період роботи у радгоспі з 1979 - 1985 роки та у колгоспі ім. Суворова за період з 10.05.1985 по 14.05.1987 роки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період роботи у радгоспі ім. Орджонікідзе Одеського спеціалізованого тресту м`ясо - молочного радгоспу за період з 1979 - 1985 роки та у колгоспі ім. Суворова за період з 10.05.1985 по 14.05.1987 роки та здійснити перерахунок пенсії, починаючи з 18.05.2020 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 25.05.2020 року відповідач прийняв рішення № 80, яким відмовив йому в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Позивач вважає це рішення протиправним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки воно порушує його конституційне право на пенсійне забезпечення.

Позивач вказує, що на день досягнення пенсійного віку його загальний страховий стаж є достатнім, що підтверджено відповідними записами в трудовій книжці, тобто він набув право на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058).

За розрахунком Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на день досягнення пенсійного віку страховий стаж ОСОБА_1 становив 26 років 16 днів.

Відповідач не зарахував до страхового стажу періоди роботи у радгоспі ім. Орджонікідзе Одеського спеціалізованого тресту м`ясо-молочнного радгоспу за період з 1979-1985 роки та у колгоспі ім. Суворова за період з 10.05.1985 по 14.05.1987 роки, на тій підставі, що довідка від 05.03.2020 № 18 видана ДП «Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№111)» про роботу в радгоспі ім. Орджонікідзе Одеського спеціалізованого тресту м`ясо-молочнного не містить всіх підтверджуючих даних про період роботи, стаж розраховано за довідкою про помісячно нараховану заробітну плату з 1979-1985 роки; період роботи у колгоспі ім. Суворова за період з 10.05.1985 по 14.05.1987 роки зарахована до вказаних відпрацьованих трудоднів в архівній довідці від 05.11.2019 № 500, виданої КУ «Об`єднаний трудовий архів Ширяївського району».

Позивач вважає, що, вирішуючи питання призначення пенсії, відповідач не дотримався справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, оскільки не використав надані законом повноваження для з`ясування тих чи інших обставин, що мають значення для прийняття рішення, не використав всі свої повноваження для повного, всебічного, добросовісного розгляду заяви про призначення пенсії з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 14 липня 2020 року провадження у справі відкрито, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

28 липня 2020 року судом одержано відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на позов, у якому представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у задоволенні заявлених позивачем вимог.

Правомірність свого рішення відповідач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на підставі ст. 26 Закону № 1058, однак у нього відсутній необхідний страховий стаж.

Відповідач зазначає, що не зарахував до страхового стажу періоди роботи позивача у радгоспі ім. Орджонікідзе Одеського спеціалізованого тресту м`ясо-молочнного радгоспу за період з 1979-1985 роки та у колгоспі ім. Суворова за період з 10.05.1985 по 14.05.1987 роки.

Відповідач доводить, що Законом України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі членства в колгоспах, незалежно від характеру, тривалості роботи і перерв. При цьому при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Та, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановлено мінімуму трудової діяльності в громадському господарстві, обчислення страхового стажу проводиться за фактичною тривалістю в такому порядку: загальна кількість відпрацьованих людиноднів ділиться на 25,4.

У випадку відсутності трудової книжки колгоспника або в разі відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж колгоспника підтверджується довідкою господарства, в якому набуто стаж, або довідкою правонаступника. В разі ліквідації господарства колгоспний стаж підтверджується довідками архівних установ.

Крім того, покликаючись на ст. 24 Закону № 1058, відповідач стверджував, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України відповідно до вимог Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством.

Відповідач вказує на те, що рішення про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058 прийнято у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного страхового стажу.

На цих підставах відповідач просив відмовити в позові.

Згідно зі ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Щодо строків розгляду справи, суд повідомляє, що Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" установлено з 12 березня 2020р. до 22 травня 2020р. на усій території України карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 року "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" продовжено до 31 липня 2020 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" дію карантину знову продовжено до 31 серпня 2020 року.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 року розділ VI "Прикінцеві положення"Кодексу адміністративного судочинства України доповнено пунктом 3.

Згідно якого, окрім іншого, передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, розгляду адміністративної справи продовжуються на строк дії такого карантину.17.07.2020 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким внесено зміни, зокрема, до Кодексу адміністративного судочинства України.

Після змін п.3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України викладено в наступній редакції: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Також наведений пункт кодексу доповнено приміткою, за якою процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" в редакції Закону України від 30.03.2020 р. N 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності Законом України від 18.06.2020 р. N 731-IX. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених Законом України від 18.06.2020 р. N 731-IX.

Отже, строки, раніше продовжені п.3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України до кінця дії карантину в новій редакції кодексу обмежені 20 денним строком, який починає перебіг після набрання чинності Законом України від 18.06.2020 р. N 731-IX.

Отже, строк розгляду даної справи продовжений на строк з початку дії карантину до 06.08.2020 року.

Зазначене, у сукупністю з перебуванням судді у відпустці має наслідком прийняття рішення 30.10.2020 року.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відзив відповідача, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 18 травня 2020 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області з заявою про призначення пенсії за віком.

Разом з заявою про призначення пенсії від 18 травня 2020 року, зареєстровану за № 936, позивач надав такі документи: довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, заяву про призначення/перерахунок пенсії, паспорт, трудову книжку та військовий квиток, довідка № 18 від 05.03.2020, довідку з військкомату № 76 від 18.03.2020, архівну довідку № 500 від 18.05.2020, що відображено в розписці-повідомленні.

25 травня 2020 року відділом з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058 та прийняв рішення № 80 про відмову в призначенні пенсії.

Рішення про відмову в призначенні пенсії відповідач обґрунтував тим, що для призначення пенсії подані наступні документи: трудова книжка НОМЕР_1 видану 11.01.1984 року, довідку від 18.03.2020 №76, видану Білозерським районним військовим комісаріатом Херсонської області, довідку від 05.03.2020 №18 видану ДП «Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-викнавчої служби України (№111)» та архівну довідку № 500 від 05.11.2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону № 1058 у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років; з 01 січня 2021 року по 31 грудня 20121 року - від 18 до 28 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою-третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою-третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою-третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Відповідач вказував на те, що за результатами розгляду наданих документів страховий стаж позивача на дату досягнення пенсійного віку склав 26 років 16 днів.

Позивачу не зараховано стаж роботи у радгоспі ім. Орджонікідзе Одеського спеціалізованого тресту м`ясо-молочнного радгоспу за період з 1979-1985 роки та у колгоспі ім.. Суворова за період з 10.05.1985 по 14.05.1987 роки, на тій підставі, що довідка від 05.03.2020 № 18 видана ДП «Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№111)» про роботу в радгоспі ім.. Орджонікідзе Одеського спеціалізованого тресту м`ясо-молочнного не містить всіх підтверджуючих даних про період роботи, стаж розраховано за довідкою про помісячно нараховану заробітну плату з 1979-1985 роки; період роботи у колгоспі ім.. Суворова за період з 10.05.1985 по 14.05.1987 роки зарахована до вказаних відпрацьованих трудоднів в архівній довідці від 05.11.2019 № 500, виданої КУ «Об`єднаний трудовий архів Ширяївського району».

Згідно зі ст. 56 Закону № 1788 робота в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

З наведених вище підстав Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу на дату досягнення пенсійного віку.

Позивачу роз`яснено, що у разі незгоди з прийнятим рішенням, він може його оскаржити в адміністративному або судовому порядку.

Як свідчить розрахунок страхового стажу, здійснений Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області, страховий стаж позивача становить 26 років 16 днів.

До страхового стажу зараховані такі періоди роботи: 15.05 1976 року 15.09.1976 року - 04 місяці 01 день; 15.11.1976 року 15.03.1977 року - 04 місяці 01 день; 15.05.1977 року 15.12.1977 року 07 місяців 01 день; 15.02.1978 року 12.04.1978 року 01 місяць 28 днів; 13.04.1978 року 25.04.1980 року 2 роки 13 днів; 01.01.1981 року 15.01.1981 року 15 днів; 01.06.1981 року 15.06.1981 року - 15 днів; 15.12.1981 року 15.12.1982 року - 1 рік; 15.04.1983 року 15.09.1983 року 05 місяців 01 день; 01.11.1983 року 15.11.1983 року 15 днів; 15.01.1984 року 15.04.1985 року 1 рік 03 місяці 01 день; 10.05.1985 року 31.12.1985 року 06 місяців 18 днів; 01.01.1987 року 14.05.1987 року - 02 місяці 03 дні; 14.07.1987 року 24.11.1987 року 04 місяці 11 днів; 24.02.1988 року 29.03.1994 року 6 років 01 місяць 06 днів; 01.01.2003 року 31.12.2003 року 1 рік; 01.01.2004 року 31.01.2013 року 9 років 01 місяць; 01.02.2013 року 28.02.2013 року - 23 дні; 01.07.2013 року 06.11.2015 року 2 роки 04 місяці 07 днів; 03.09.2018 року 01.10.2018 року 01 місяці 07 днів.

Також відповідач зазначає, що оскільки інформація в довідці від 05.03.2020 року № 18, видана ДП «Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№111)» не містить всіх підтверджуючих даних про періоди роботи, стаж розраховано за довідкою про помісячно нараховану заробітну плату за 1976-1978 роки та за 1981-1985 року, відповідно до пункту 4.5 Порядку 22-1. та період роботи в колгоспі ім. Суворова з 10.05.1985 року по 14.05.1987 року, зараховано відповідно до вказаних відпрацьованих трудоднів в архівній довідці від 05.11.2019 року №500, виданої КУ «Об`єднаний трудовий архів Ширяївського району», а саме 1985 рік 170 вихододнів, 1986 рік відсутні вихододні та 1987 рік 54 вихододні, що становить 08 місяців 21 день.

Надаючи оцінку наведеним аргументам відповідача суд виходить з наступного.

Ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначає Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058 право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Умови призначення пенсії за віком визначає ст. 26 Закону № 1058.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Порядок підтвердження стажу роботи регламентований ст. 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788).

Ст. 62 Закону № 1788 установлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Згідно з п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Порядок № 637 окремо визначає особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників.

Аналіз наведених вище правових норм дозволяє дійти наступних висновків.

Основним документом, що підтверджує трудовий стаж, є трудова книжка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що страховий стаж, а також періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до 01.01.2004р. підтверджуються трудовою книжкою. І лише у разі, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто, право органу Пенсійного фонду України на отримання додаткових, окрім трудової книжки, доказів на підтвердження трудового стажу з`являється лише після встановлення недоліків в оформленні трудової книжки або відсутністю у ній необхідних даних.

Так, судом встановлено, що разом з заявою про призначення пенсії позивач подав трудову книжку, про що свідчить розписка-повідомлення від 18.05.2020 року № 936, складена спеціалістом ОСОБА_2 .

Трудова книжка позивача містить запис № 5,6 про період його роботи у колгоспі ім.Суворова у період з 10.05.1985 по 14.05.1987 роки на посаді тракториста в тракторній бригаді № 2, та запис № 1,4 про період його роботи у радгоспі ім. Орджонікідзе Одеського спеціалізованого тресту м`ясо-молочного радгоспу за період з 1979-1985 роки: 10.07.1976 року прийнятий на роботу в совхоз ім. Орджонікідзе, 13.04.1978 року служба в армії, 25.05.1980 23.04.1985 роки працював в совхозі ім. Орджонікідзе на посаді тракториста.

Таким чином, записами в трудовій книжці підтверджено роботу ОСОБА_1 у колгоспі ім.Суворова у період з 10.05.1985 по 14.05.1987 роки на посаді тракториста в тракторній бригаді № 2.

З викладеного слід дійти висновку, що згадані періоди роботи позивача підтверджений в передбачений Законом (приписами: ст.62 Закону №1788-XII, п. 1 Порядку №637) спосіб - записом в трудовій книжці, що не містить недоліків оформлення. В такому випадку, право органу пенсійного фонду України на перевірку трудового стажу за періоди з 10.05.1985 по 14.05.1987 роки за допомогою інших засобів доказування не з`явилось.

Стосовно посилання відповідача на положення ч. 2 ст. 56 Закону № 1788, відповідно до якої при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю суд зазначає наступне.

З буквального тлумачення змісту наведеної норми вбачається, що стаж роботи в колгоспі враховується за фактичною тривалістю за двох умов, які мають існувати одночасно: невиконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та відсутність поважних підстав такого невиконання.

В архівній довідці КУ «Об`єднаний трудовий архів Ширяївського району» №500 від 05.11.2019 року, виданої ОСОБА_1 , згідно якої позивачем в 1985 році відпрацьовано 170 трудоднів, за 1986 рік трудодні не зазначені та за 1987 році 54 трудодні. Також, в довідці вказано, що кількість вихододнів за 1986 рік не зазначена через відсутність відповідних відомостей в розрахунково-платіжних відомостях колгоспу ім. Суворова за 1986 рік.

Довідка не містить інформації стосовно того, що невиконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві позивачем відбулась за відсутності поважних підстав такого невиконання.

З огляду на викладене, суд наголошує, що неможливість підтвердити певні обставини за відсутності документів в архіві не є підставою для висновку, що такі відомості неправдиві. Навпаки, відповідач не отримав від архівної установи достатніх доказів на підтвердження своїх доводів щодо невиконання позивачем встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та відсутності поважних підстав такого невиконання.

Отже, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявленої ним правової позиції щодо відсутності підстав для зарахування до стажу роботи позивача періоду його роботи з 10.05.1985 року по 14.05.1987 в колгоспі ім. Суворова.

Окрім наведеного, суд зазначає, що порядок звернення за призначенням пенсії регламентований ст. 44 Закону № 1058.

Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону № 1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку, що передбачено ч. 2 ст. 44 Закону № 1058.

Окремо суд зауважує, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 44 Закону № 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

Документи, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком, визначені п. 2.1. Порядку № 22-1.

Так, згідно з пп. 2 п. 2.1. Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії, крім іншого, додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

П. 4.1. Порядку № 22-1 визначено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою .

Згідно з приписами п. 4.2. Порядку № 22-1 4.2. при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Відповідно до п. 1.7. Порядку № 22-1 у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

Відповідно до п. 4.3. Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абз. 2 пп. 3 п. 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно з п. 4.7. Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Суд зауважує, для того щоб орган, що призначає пенсію, мав можливість всебічно, повно і об`єктивно установити право особи на одержання пенсії він наділений повноваженнями:

1. вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії;

2. в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість видачі таких документів та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію (ч. 3 ст. 44 Закону № 1058);

3. повідомляти заявника про те, які документи необхідно подати додатково (п. 1.7. Порядку № 22-1).

Відповідач не довів, що виявивши недостатність документів для призначення пенсії, (зокрема, відсутність документів, які б підтверджували кількість відпрацьованих вихододнів), він запропонував позивачу подати необхідні документи.

Також відповідач не довів, що, перш ніж прийняти рішення про відмову в призначенні пенсії, для перевірки періодів роботи позивача він використав повноваження, надані ч. 3 ст. 44 Закону № 1058.

Отже, дійшовши висновку, що для зарахування цих періодів записів в трудовій книжці недостатньо, відповідач не запропонував позивачу подати додаткові документи, не звернувся з відповідними запитами до підприємств, установ та організацій тощо, тобто не забезпечив всебічного, повного і об`єктивного з`ясування цього питання.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що з огляду на встановлені фактичні обставини та зміст правових норм, які регулюють спірні правовідносини позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області у зарахуванні до загального страхового стажу періоду його роботи в колгоспі ім. Суворова є обґрунтованими.

Однак, враховуючи те, що оскаржена відмова набула відображення в письмовому рішенні відповідача, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування такого рішення - рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 25.05.2020 року № 80 про відмову в призначенні пенсії.

В свою чергу, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправними відмови ГУ ПФУ в зарахуванні до трудового стажу позивача періоду його роботи у радгоспі ім. Орджонікідзе Одеського спеціалізованого тресту м`ясо-молочного радгоспу за період з 1979-1985 роки задоволенню не підлягає, оскільки в матеріалах справи відсутні докази відмови відповідача здійснити таке зарахування. В рішенні від 25.05.2020 року № 80 про таку відмову також не йдеться.

Щодо вимоги позивача про перерахунок пенсії починаючи з 18.05.2020 року, суд зазначає що вказана вимога є передчасною, оскільки позивачу було відмовлено в призначені пенсії взагалі.

Таким чином, порушені права позивача підлягають поновленню шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 18.05.2020 року з урахуванням висновків суду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій та рішень щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням вимог встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в визначеною судом частині.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.

Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Приписами ч.1 ст.139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. (ч.8 ст.139 КАС України)

Таким чином сплачений позивачем судовий збір в розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області за рахунок його бюджетних асигнувань в повному розмірі, оскільки спір виник внаслідок рішення зазначеного органу, визнаного за результатом розгляду даної справи протиправною.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фондуУкраїни в Херсонській області (73005, м.Херсон, вул.28 Армії, буд.6, ) від 25.05.2020 року № 80 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (Код , адреса: 73006, м.Херсон, вул. 28 Армії буд.6) включити до трудового стажу ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) в повному обсязі період роботи у колгоспі ім. Суворова з 10.05.1985 по 14.05.1987 роки.

Зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) про призначення пенсії від 18.05.2020 року з урахуванням висновків суду, наведених в даному рішенні.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73005, м.Херсон, вул.28 Армії, буд.6, ) на користь ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Ковбій

кат. 112010200