Справа № 826/7337/17
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2020-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2020 року м. Київ № 826/7337/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клименчук Н.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - Позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - Відповідач), у якій просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 03.03.2017 №.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.06.2017 (суддя Аблов Є.В.) відкрито провадження в адміністративній справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.04.2019 справу прийнято до провадження суддею Клименчук Н.М.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що висновки відповідача про порушення позивачем податкового законодавства в ході здійснення господарських операцій із ТОВ «Енерджи Прайс», з ТОВ «Сотес Груп», з ТОВ «Меркурі Інновейшн» не відповідають фактичним обставинам справи. Посилався на реальність господарських операцій з даними контрагентами у періоді, що перевірявся. Позивач вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним та просить його скасувати.

Представником Відповідача позовні вимоги не визнано та зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято податковим органом відповідно до вимог чинного законодавства. Посилався на відсутність реального характеру взаємовідносин Позивача із ТОВ «Енерджи Прайс», з ТОВ «Сотес Груп», з ТОВ «Меркурі Інновейшн», діяльність яких була спрямована на прикриття незаконної діяльності з метою ухилення від сплати податків, на підтвердження чого посилався на матеріали зустрічних звірок та інформацію з інформаційних баз даних контролюючих органів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.10.2020 замінено первинного Відповідача - Державну податкову інспекцію у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві її правонаступником - Головним управлінням ДПС у м. Києві.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено наступне.

Державною податковою інспекцією у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві відповідно до підпунктів 78.1.1, 78.1.4 пункту 78.1 статті 78, статті 79 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податку на додану вартість по фінансово-господарським взаємовідносинам із ТОВ «Енерджи Прайс» за січень 2014 року, з ТОВ «Сотес Груп» за січень, лютий 2015 року, з ТОВ «Меркурі Інновейшн» за червень, липень 2015 року.

За результатами перевірки складено акт №496/26-52-13-06/ НОМЕР_1 від 06.02.2017, згідно висновків якого Відповідачем встановлено порушення позивачем вимог пункту 188.1. статті 188, підпункту «а» пункту 198.1, пункту 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України та занижено податок на додану вартість в загальній сумі 179606,66 грн.

На підставі акта перевірки Державною податковою інспекцією у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення № від 03.03.2017, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 234660,00 грн., в тому числі 156440,00 грн. основного платежу та 78220,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, Позивачем оскаржено його до суду.

Оцінивши за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту акта перевірки, контролюючим органом встановлено відсутність реальності характеру господарських взаємовідносин Позивача із ТОВ «Енерджи Прайс», з ТОВ «Сотес Груп», з ТОВ «Меркурі Інновейшн».

Матеріали справи свідчать про те, що між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Енерджи Прайс» укладено договір на виконання (надання) окремих видів робіт та послуг від 17.09.2013 №0217/09, перелік яких наведено у додатку №1 до договору.

На підтвердження реальності виконання вказаного договору Позивачем надано до матеріалів справи копії податкових накладних, акта прийому-здачі робіт (надання послуг).

Оплату послуг, наданих на виконання договору здійснено у безготівковій формі, на підтвердження чого надано платіжні доручення.

Із ТОВ «Сотес Груп» Позивачем укладено усну угоду про постачання товару.

На підтвердження реальності виконання вказаної угоди Позивачем надано до матеріалів справи копії рахунків-фактур, видаткових накладних, податкових накладних, квитанцій про реєстрацію податкових накладних.

Оплату послуг, наданих на виконання договору здійснено у безготівковій формі, на підтвердження чого надано платіжні доручення.

Із ТОВ «Меркурі Інновейшн» Позивачем укладено усну угоду про постачання товару.

На підтвердження реальності виконання вказаної угоди Позивачем надано до матеріалів справи копії рахунків-фактур, видаткових накладних, податкових накладних, квитанцій про реєстрацію податкових накладних.

Оплату послуг, наданих на виконання договору здійснено у безготівковій формі, на підтвердження чого надано платіжні доручення.

На думку Відповідача господарські операції Позивача із ТОВ «Енерджи Прайс», з ТОВ «Сотес Груп», з ТОВ «Меркурі Інновейшн» неможливо підтвердити стосовно врахування реального часу здійснення операцій, наявності трудових ресурсів, а також основних засобів, що економічно необхідні для виконання такої діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для здійснення відповідної господарської, економічної діяльності.

Відповідачем зазначено, що аналізом інформації, наявної в базах даних ДФС України, щодо ТОВ «Енерджи Прайс», з ТОВ «Сотес Груп», з ТОВ «Меркурі Інновейшн» встановлено, відсутність матеріально-технічної і технологічної можливості здійснення наданих послуг, зокрема, виявлено відсутність основних засобів на балансі даних товариств.

В свою чергу Позивач наполягав на реальності господарських взаємовідносин із вказаними контрагентами та зазначив, що не зобов`язаний перевіряти кількість зареєстрованих працівників у його контрагентів.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послу і, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно і а/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє па користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

В силу вимог пункту 201.6 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з абзацом 9 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Суд зазначає, що висновки про нереальність господарських операцій з придбання платником податку послуг (робіт) мають підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

Відповідно до принципу змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Суд зазначає, що обставини, на які посилається Відповідач, жодним чином не можуть бути безумовним та достатнім доказом відсутності реального характеру господарських взаємовідносин між ФОП ОСОБА_1 та його контрагентами оскільки, доказом вини особи в порушенні публічного порядку є виключно вирок суду, який на час вирішення даної справи відсутній. Зворотного відповідачем не доведено.

Інших доводів, на підтвердження відсутності у позивача права на відображення результатів господарських операцій із ТОВ «Енерджи Прайс», з ТОВ «Сотес Груп», з ТОВ «Меркурі Інновейшн» Відповідачем не наведено та відповідних доказів не надано.

Слід зазначити, що поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування та податкового законодавства, а тому можливі порушення податкового законодавства з боку контрагента-постачальника, за відсутності доказів протиправної змови учасників операцій з метою отримання позивачем (покупцем) необґрунтованої податкової вигоди, не є безумовною підставою для висновку про порушення саме покупцем вимог податкового законодавства та позбавлення його права сформованих податкових вигод за фактично вчиненою операцією.

Крім того, Відповідачем не наведено, а судом не встановлено, що первинні документи, складені у межах спірних господарських операцій, не відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до статті 1 розділу І Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до пункт 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Тобто, відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підтвердженням здійснення господарської операції є належним чином оформлені первинні документи, що містять дані про зміст господарських операцій.

Обставини, на які посилається представник відповідача, не можуть бути достатніми підставами для визнання правочинів між позивачем та контрагентами такими, що не пов`язані з господарською діяльністю позивача.

Також, суд зазначає, що положеннями чинного законодавства на суб`єктів господарювання не покладено обов`язку здійснювати перевірку кількості зареєстрованих у контрагента працівників та порядок оплати їх праці за результатом здійснених господарських операцій.

Враховуючи викладене, суд вважає, що Позивачем правомірно відображено результати господарських взаємовідносин із ТОВ «Енерджи Прайс», з ТОВ «Сотес Груп», з ТОВ «Меркурі Інновейшн» у бухгалтерській та податковій звітності, а висновки акта перевірки про порушення позивачем норм Податкового кодексу України є помилковими, відтак збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість з урахуванням штрафних санкцій є протиправним.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 03.03.2017 № є протиправними та підлягає скасуванню.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, а також доводи стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 03.03.2017 №.

3. Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 3519,91 грн. сплаченого судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у м. Києві (, адреса: 04655, м.Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19).

Суддя Н.М. Клименчук