Справа № 160/7690/20
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2020 року Справа № 160/7690/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСліпець Н.Є.
за участі секретаря судового засіданняЛогвиненко В.М.
представника позивача представника відповідача Тронько В.В. Кісенко Є.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРТРАНЗИТ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -
08.07.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРТРАНЗИТ» (далі позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі відповідач-1), Державної податкової служби України (далі відповідач-2), в якій просить:
1) визнати протиправними та скасувати рішення ГУ ДПС України у Дніпропетровській області про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних:
- №1542904/30010945 від 29.04.2020р., яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №95 від 16.04.2020року;
- №1542912/30010945 від 29.04.2020р., яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №96 від 17.04.2020року;
- №1542910/30010945 від 29.04.2020р., яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №97 від 17.04.2020року;
- №1542908/30010945 від 29.04.2020р., яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №98 від 17.04.2020року;
- №1542906/30010945 від 29.04.2020р., яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №99 від 21.04.2020року;
- №1542907/30010945 від 29.04.2020р., яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №100 від 21.04.2020року;
- №1542909/30010945 від 29.04.2020р., яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №101 від 21.04.2020року;
- №1542905/30010945 від 29.04.2020р., яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №102 від 21.04.2020року;
- №1542911/30010945 від 29.04.2020р., яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №103 від 21.04.2020року;
- №1542917/30010945 від 29.04.2020р., яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №94 від 16.04.2020року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.07.2020 року було відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 10.08.2020 року, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с. 119-120).
Цією ж ухвалою відповідачам було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Ухвалою суду від 09.09.2020 року призначено справу до розгляду в судовому засіданні з викликом сторін на 29.09.2020 року 13:00 год. (а.с. 147-148).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним направлено на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних податкові накладні №95 від 16.04.2020 року, №96 від 17.04.2020 року, №97 від 17.04.2020 року, №98 від 17.04.2020 року, №99 від 21.04.2020 року, №100 від 21.04.2020 року, №101 від 21.04.2020 року, №102 від 21.04.2020 року, №103 від 21.04.2020 року, №94 від 16.04.2020 року. Проте, у подальшому отримано квитанції про зупинення реєстрації вказаних податкових накладних, оскільки платник податків відповідає п. 8 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Так, позивачем були надані первинні документи разом з письмовими поясненнями стосовно проведених господарських операцій, що підтверджується повідомленнями про подання пояснень №1-№10 від 24.04.2020 року та копій документів. Однак, рішеннями комісії ГУ ДПС у Дніпропетровській області з питань зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №1542904/30010945, №1542912/30010945, №1542910/30010945, №1542908/30010945, №1542906/30010945, №1542907/30010945, №1542909/30010945, №1542905/30010945, №1542911/30010945 та №1542917/30010945 від 29.04.2020 року відмовлено в реєстрації вказаних податкових накладних, оскільки позивачем подані первинні документи складені із порушенням законодавства, а також відсутні первинні документи щодо придбання та транспортування ТМЦ. Разом з тим, в рішеннях не наведено переліку документів, які складені з порушенням законодавства. Також, що стосується відсутності первинних документів щодо придбання та транспортування ТМЦ, то останні і не складались, оскільки отримання товару ще не було, а податкові накладні складені за фактом передоплати. Таким чином, позивач вважає, що рішення від 29.04.2020 року, якими відмовлено в реєстрації податкових накладних є протиправними та підлягають скасуванню.
13.08.2020 року відповідачем-1 надано відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволенні позовної заяви, посилаючись на правомірність оскаржуваних рішень, оскільки в поданих на реєстрацію податкових накладних платник податків відповідає п. 8 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, у зв`язку з чим позивачу запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в податкових накладних для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. За результатами розгляду комісією ГУ ДПС у Дніпропетровській області документів, наданих платником з повідомленнями, винесені рішення №1542904/30010945, №1542912/30010945, №1542910/30010945, №1542908/30010945, №1542906/30010945, №1542907/30010945, №1542909/30010945, №1542905/30010945, №1542911/30010945 та №1542917/30010945 від 29.04.2020 року про відмову в реєстрації податкових накладних №95 від 16.04.2020 року, №96 від 17.04.2020 року, №97 від 17.04.2020 року, №98 від 17.04.2020 року, №99 від 21.04.2020 року, №100 від 21.04.2020 року, №101 від 21.04.2020 року, №102 від 21.04.2020 року, №103 від 21.04.2020 року, №94 від 16.04.2020 року в ЄРПН, з причини надання платником податку документів, складених із порушенням законодавства, а також відсутності первинних документів щодо придбання та транспортування ТМЦ. З огляду на викладене позовні вимоги є безпідставними і не обгрунтованими, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню.
13.08.2020 року від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просить відмовити у задоволенні позовної заяви та зазначає, що позовна вимога про зобов`язання ДПС України зареєструвати податкові накладні є необґрунтованою, оскільки без надання правової оцінки рішенню комісії регіонального рівня, зобов`язання ДПС України зареєструвати податкові накладні є передчасним. Зазначає також, що зобов`язання зареєструвати вказані податкові накладні, є похідною вимогою до ДПС України від вимог Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, оскільки скасування рішення відповідної комісії контролюючого органу є самостійною підставою для реєстрації відповідної податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до п. 28 Порядку.
13.08.2020 року представником позивача подано відповідь на відзиви, відповідно до якої позивач заперечує всі доводи відповідачів наведені у відзивах на позовну заяву, оскільки вони є необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства.
Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов з підстав, зазначених у позові та відповіді на відзиви.
Представник відповідача в судовому засіданні обставини, викладені у відзиві на позов підтримав, проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі.
Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРТРАНЗИТ» зареєстроване 22.07.1998 року та перебуває на обліку як платник податків в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Основним видом діяльності ТОВ «УКРТРАНЗИТ» за КВЕД є 46.90 неспеціалізована оптова торгівля.
24.02.2020 року між ТОВ «УКРТРАНЗИТ» (постачальник) та ТОВ «Торговий дім Дніпропетровський трубопрокатний завод» (покупець) укладено договір поставки від 24.02.2020 року №240220-Тр.
Згідно умов даного договору з урахуванням додатку №1 до нього, постачальник поставляє покупцю заготовку трубну Д 120мм, довжиною 8700мм (100/+100мм) ДСТУ 3-009-2000, марка сталі: 20, (ДСТУ7809:2015) у кількості 1600 тон.
Загальна вартість договору становить 23 040 000,00грн. з ПДВ.
Поставка товару відбувалась на умовах РСА франко-склад - ПрАТ «ДМЗ» - м. Дніпро, вул. Маяковського, 3. Терміни (строки) поставки - протягом 90-ти календарних днів після повної (100%) передоплати за товар.
Виконання договірних взаємовідносин за даним договором ТОВ «УКРТРАНЗИТ» здійснено на підставі укладеного з ТОВ «ЗапорожСпецСплав» (постачальник) договору поставки від 17.02.2020 року №170220/01 на придбання трубної заготовки Д 120мм у кількості 1600 тон. Відвантаження товару заплановане протягом 45-ти календарних днів після отримання передплати постачальником. При цьому, оплата за договором здійснюється покупцем після підтвердження ТОВ «ЗапорожСпецСплав» (постачальником) готовності товару до відвантаження.
В межах виконання договору від 24.02.2020 року №240220-Тр ТОВ «Торговий дім Дніпропетровський трубопрокатний завод» здійснено передплату.
Проте, 23.04.2020 року ТОВ «УКРТРАНЗИТ» отримано квитанції № 1 про прийняття документів, проте відповідно до п.201.16 ст. 201 ПК України реєстрація ПН/РК від 16.04.2020 року №95, від 17.04.2020 року №96, від 17.04.2020 року №97, від 17.04.2020 року №98, від 21.04.2020 року №99, від 21.04.2020 року №100, від 21.04.2020 року №101, від 21.04.2020 року №102, від 21.04.2020 року №103 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Платник податків відповідає п. 8 Критеріїв ризиковості платника податків. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК.
На вищезазначену пропозицію позивачем було направлено на адресу податкового органу повідомлення №1 від 24.04.2020 року (по податковій накладній від 16.04.2020 року №95), №2 від 24.04.2020 року (по податковій накладній від 17.04.2020 року №96), №3 від 24.04.2020 року (по податковій накладній від 17.04.2020 року №97), №4 від 24.04.2020 року (по податковій накладній від 17.04.2020 року №98), №5 від 24.04.2020 року (по податковій накладній від 21.04.2020 року №99), №6 від 24.04.2020 року (по податковій накладній від 21.04.2020 року №100), № 7 від 24.04.2020 року (по податковій накладній від 21.04.2020 року №101), №8 від 24.04.2020 року (по податковій накладній від 21.04.2020 року №102), №9 від 24.04.2020 року (по податковій накладній від 21.04.2020 року №103) про надання пояснень та копій документів щодо вказаних податкових накладних, реєстрацію яких зупинено.
Проте, комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних прийняті рішення про відмову в реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних від 29.04.2020 року №1542904/30010945, №1542912/30010945, №1542910/30010945, №1542908/30010945, №1542906/30010945, №1542907/30010945, №1542909/30010945, №1542905/30010945 та №1542911/30010945, якими відмовлено у реєстрації податкових накладних №95 від 16.04.2020 року, №96 від 17.04.2020 року, №97 від 17.04.2020 року, №98 від 17.04.2020 року, №99 від 21.04.2020 року, №100 від 21.04.2020 року, №101 від 21.04.2020 року, №102 від 21.04.2020 року, №103 від 21.04.2020 року, з підстав надання платником податків копій документів, складених із порушенням законодавства, а також відсутні первинні документи щодо придбання та транспортування ТМЦ.
Також, 18.02.2020 року між ТОВ «УКРТРАНЗИТ» (постачальник) та ТОВ «Валки-Ільменіт» (замовник) укладено договір підряду № 18-02/2.
Відповідно до умов даного договору та додатку №1 до нього підрядник виконує послуги з ремонту бази екскаватора ТОВ «Вальки-Ільменіт» на загальну суму 1 740 000,00 грн. з ПДВ.
Згідно умов даного договору послуги з ремонту надаються протягом 60-ти календарних днів після отримання 50% передплати у сумі 870 000,00 грн. та надання ТОВ «Вальки-Ільменіт» матеріалів, вказаних у додатку №1 до договору.
З метою виконання робіт ТОВ «УКРТРАНЗИТ», як замовником, укладено з ПП «ВКФ «ЕЛТІК», як підрядником, договір підряду від 03.03.2020 року №0303-ЕК 10/70 предметом якого є ремонт бази екскаватора на загальну суму 960 000,00 грн. у тому числі ПДВ.
За умовами цього договору ПП «ВКФ «ЕЛТІК» повинно виконати роботи протягом 60-календарних днів після отримання 50% передплати у сумі 480 000,00 грн. та надання замовником матеріалів, вказаних у додатку №1 від 03.03.2020 року до договору. При цьому, перерахування грошових коштів буде здійсненне ТОВ «УКРТРАНЗИТ» підряднику ПП «ВКФ «ЕЛТІК» після отримання від ТОВ «Вальки-Ільменіт» 50% передплати у повному обсязі та отримання від ТОВ «Вальки-Ільменіт» дозволу на початок робіт.
За правилом першої події по факту отримання передплати за товар ТОВ «УКРТРАНЗИТ» виписано та направлено на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних податкову накладну №94 від 16.04.2020 року на суму постачання 700 000,00 грн., у тому числі ПДВ 116 666,67 грн.
Проте, 23.04.2020 року ТОВ «УКРТРАНЗИТ» отримано квитанцію № 1 про прийняття документів, проте відповідно до п.201.16 ст. 201 ПК України реєстрація ПН/РК від 16.04.2020 року №94 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Платник податків відповідає п. 8 Критеріїв ризиковості платника податків. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК.
На вищезазначену пропозицію позивачем було направлено на адресу податкового органу повідомлення №10 від 24.04.2020 року (по податковій накладній від 16.04.2020 року №94) про надання пояснень та копій документів щодо вказаної податкової накладної, реєстрацію якої зупинено.
Проте, комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних прийнято рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 29.04.2020 року №1542917/30010945, якими відмовлено у реєстрації податкової накладної №94 від 16.04.2020 року, з підстав надання платником податків копій документів, складених із порушенням законодавства, а також відсутні первинні документи щодо придбання та транспортування ТМЦ.
06.05.2020 року ТОВ «УКРТРАНЗИТ» направило скарги на рішення Комісії про відмову у реєстрації податкових накладних/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних разом з документами, що у повній мірі підтверджують реальність господарських операцій.
Проте, рішеннями ДПС України від 09.06.2020 року скарги залишено без задоволення, а рішення Комісії без змін.
Позивач вважає вищевказані рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.
Згідно з пунктом 185.1 статті 185 Податкового кодексу України (далі - ПК України) об`єктом оподаткування є операції платників податку зокрема з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг згідно з пунктом 187.1 статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів.
Відповідно до пункту 188.1 статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів. До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються, та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.
Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.
Відповідно до пункту 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010 року (далі - Порядок №1246) після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 ПК України; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 ПК України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.
Згідно з пунктом 13 Порядку №1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).
Аналогічні приписи наведені у пункті 201.16 статті 201 ПК України, згідно з якими реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року № 1165 (далі - Порядок №1165) у разі коли за результатами перевірки податкової накладної / розрахунку коригування визначено, що податкова накладна / розрахунок коригування відповідають одній з ознак безумовної реєстрації, визначених у пункті 3 цього Порядку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування не зупиняється в Реєстрі.
Платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну / розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).
Податкова накладна / розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).
Пункт 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій (Додаток 3 до Порядку №1165) передбачає відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, поданій для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), у таблиці даних платника податку на додану вартість (далі - платник податку) як товару/послуги, що на постійній основі постачається, та обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 р. в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 1 січня 2017 р. у Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС.
Згідно з пунктами 6, 7, 10, 11 Порядку №1165, у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.
У разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної / розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної / розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.
Так, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.
У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації (пункт 11 Порядку №1165).
Під час розгляду справи судом встановлено, що реєстрацію податкових накладних позивача зупинено з тієї підстави, що платник податків відповідає п. 8 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН.
Однак, суд зазначає, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної на підставі пункту 8 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, контролюючий орган має витребувати від платника документи на спростування наявних у органу ДПС сумнівів, вказавши які саме аспекти належить висвітити платнику податків у своїх поясненнях.
Натомість, надіслані позивачу квитанції містять вимогу щодо надання пояснень та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, без зазначення конкретної пропозиції щодо переліку документів, необхідних та достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН.
Таким чином, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості актів індивідуальної дії призводить до їх протиправності.
Позивачем було надано повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних, реєстрацію яких зупинено, які складені із дотриманням вимог чинного законодавства. Дані обставини не заперечувались відповідачами та підтверджені письмовими доказами наявними в матеріалах справи.
Проте, незважаючи на надані позивачем пояснення, Комісією були прийняті рішення про відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №1542904/30010945, №1542912/30010945, №1542910/30010945, №1542908/30010945, №1542906/30010945, №1542907/30010945, №1542909/30010945, №1542905/30010945, №1542911/30010945 та №1542917/30010945 від 29.04.2020 року, якими відмовлено в реєстрації податкових накладних №95 від 16.04.2020 року, №96 від 17.04.2020 року, №97 від 17.04.2020 року, №98 від 17.04.2020 року, №99 від 21.04.2020 року, №100 від 21.04.2020 року, №101 від 21.04.2020 року, №102 від 21.04.2020 року, №103 від 21.04.2020 року, №94 від 16.04.2020 року.
Так, в оскаржуваних рішеннях зазначено, що підставами відмови в реєстрації податкових накладних є надання платником податку копій документів, складених із порушенням законодавства, а також відсутні первинні документи щодо придбання та транспортування ТМЦ.
Разом з тим, в рішеннях не наведено переліку документів, які складені з порушенням законодавства, та з якими саме порушеннями.
Крім того, щодо посилань відповідача на відсутність первинних документів з придбання та транспортування ТМЦ, суд зазначає, що останні не повинні були складатись позивачем, оскільки отримання товару ще не відбулось, а податкові накладні, подані на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних, складені за фактом передоплати.
Отже, в оскаржуваних рішеннях не наведено обґрунтувань причин відмови в реєстрації податкових накладних на підставі копій первинних документів, що підтверджують здійснення господарських операцій, які були надані позивачем для проведення реєстрації податкових накладних.
Посилання на вказані підстави в обґрунтування прийняття рішень про відмову, за відсутності конкретних посилань на документи, складені з порушенням законодавства, та за умови не наведення комісією доказів того, що подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, свідчить про протиправність таких рішень.
Таким чином, суд вважає, що рішення про відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №1542904/30010945, №1542912/30010945, №1542910/30010945, №1542908/30010945, №1542906/30010945, №1542907/30010945, №1542909/30010945, №1542905/30010945, №1542911/30010945 та №1542917/30010945 від 29.04.2020 року про відмову у реєстрації податкових накладних №95 від 16.04.2020 року, №96 від 17.04.2020 року, №97 від 17.04.2020 року, №98 від 17.04.2020 року, №99 від 21.04.2020 року, №100 від 21.04.2020 року, №101 від 21.04.2020 року, №102 від 21.04.2020 року, №103 від 21.04.2020 року, №94 від 16.04.2020 року, є необґрунтованими та такими, що прийняті без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Відповідно до пункту 5 Порядку прийняття рішень про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12 грудня 2019 року №520, перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.
Згідно з пунктом 11 Порядку №520, комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі; та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку; та/або наданням платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.
Суд звертає увагу на позицію викладену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України», в якому ЄСПЛ зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.
Таким чином, суд вважає, що контролюючий орган в квитанціях про зупинення реєстрації податкових накладних повинен здійснювати не лише загальне посилання на пункт 8 Критеріїв ризиковості, а й визначити вичерпний перелік конкретних документів, які платник податків повинен надати контролюючому органу та які складені з порушенням законодавства.
Головною рисою індивідуальних актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акту нормам чинного законодавства.
Отже, рішення Головного управління ДІІС в Дніпропетровській області не відповідають наведеним вище вимогам щодо чіткості та зрозумілості, та породжує їх неоднозначне трактування, що в свою чергу впливає на не можливість реалізації свого права або обов`язку платником податків щодо виконання юридичного волевиявлення суб`єкта владних повноважень.
Таким чином, суд дійшов висновку, що рішення комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №1542904/30010945, №1542912/30010945, №1542910/30010945, №1542908/30010945, №1542906/30010945, №1542907/30010945, №1542909/30010945, №1542905/30010945, №1542911/30010945 та №1542917/30010945 від 29.04.2020 року про відмову у реєстрації податкових накладних №95 від 16.04.2020 року, №96 від 17.04.2020 року, №97 від 17.04.2020 року, №98 від 17.04.2020 року, №99 від 21.04.2020 року, №100 від 21.04.2020 року, №101 від 21.04.2020 року, №102 від 21.04.2020 року, №103 від 21.04.2020 року, №94 від 16.04.2020 року, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Щодо вимоги про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №95 від 16.04.2020 року, №96 від 17.04.2020 року, №97 від 17.04.2020 року, №98 від 17.04.2020 року, №99 від 21.04.2020 року, №100 від 21.04.2020 року, №101 від 21.04.2020 року, №102 від 21.04.2020 року, №103 від 21.04.2020 року, №94 від 16.04.2020 року, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно з ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Тобто законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
Як вбачається зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.
Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».
Натомість, у даному випадку суд не вважає повноваження ДПС України, як дискреційними, оскільки даний суб`єкта владних повноважень не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.
Відповідно до судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі «Олссон проти Швеції» від 24 березня 1988 року) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика ЄСПЛ підлягає застосуванню судами як джерело права.
В даному випадку, задоволення позовної вимоги щодо зобов`язання ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.
Відповідно до підпункту 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій: а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
При цьому, відповідно до пунктів 19 та 20 Порядку №1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день: 1) прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; 2) набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до Державної фіскальної служби відповідного рішення суду). У разі надходження до Державної фіскальної служби рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду (пункт 20 Порядку № 1246).
Таким чином, для відновлення порушених прав позивача, суд вважає за необхідне, зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №95 від 16.04.2020 року, №96 від 17.04.2020 року, №97 від 17.04.2020 року, №98 від 17.04.2020 року, №99 від 21.04.2020 року, №100 від 21.04.2020 року, №101 від 21.04.2020 року, №102 від 21.04.2020 року, №103 від 21.04.2020 року, №94 від 16.04.2020 року, що складені позивачем, датою її фактичного подання.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача щодо протиправності рішень Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкових накладних/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстраці, а тому дані позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України та обставин, встановлених в ході розгляду справи.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.
Згідно із ч. 1 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Згідно із ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті, суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно із ч. 3, 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Доказами того, що особа є адвокатом, виходячи з положень ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 12, та ст. 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 р. № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) є свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю на момент подання клопотання про відшкодування правової допомоги.
Згідно пунктів 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону №5076-VI, до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №5076-VI документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги можуть бути, серед іншого: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження здійснення судових витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, адвокатом позивача надано до суду договір про надання юридичних послуг від 30.06.2019 року №2, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДП №4553 від 07.11.2019 року, копію рахунку на оплату від 30.06.2020 року №72, копію акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №77 від 07.07.2020 року, копію платіжного доручення №3094 від 07.07.2020 року.
Згідно із наданим договором вартість винагороди (гонорар) складає: 12 000,00 грн. робота з аналізу матеріалів справи, формування правової позиції, аналіз та збирання доказової бази, підготовка (складання) та подання позовної заяви до суду.
Так, відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю.
При цьому, суд звертає увагу, що у відзивах на позов контролюючі органи не наводить жодного аргументу щодо не співмірності таких витрат.
Крім того, чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення не співмірності витрат з наданням відповідних доказів, що відповідачами не здійснено.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 23.10.2020 року у справі №1740/2001/18.
Згідно із ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Оскільки в матеріалах справи міститься документальне підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, та з урахуванням того, що адміністративний позов підлягає задоволенню, а відповідачами не заявлено клопотань про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача стосовно стягнення з відповідачів витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу у сумі 12 000,00 грн.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 21 020,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням №3095 від 07.07.2020 року.
Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та Державної податкової служби України на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 21 020,00 грн., понесені позивачем згідно платіжного доручення №3095 від 07.07.2020 року.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними та скасувати рішення ГУ ДПС України у Дніпропетровській області про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних:
- №1542904/30010945 від 29.04.2020р., яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №95 від 16.04.2020року;
- №1542912/30010945 від 29.04.2020р., яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №96 від 17.04.2020року;
- №1542910/30010945 від 29.04.2020р., яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №97 від 17.04.2020року;
- №1542908/30010945 від 29.04.2020р., яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №98 від 17.04.2020року;
- №1542906/30010945 від 29.04.2020р., яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №99 від 21.04.2020року;
- №1542907/30010945 від 29.04.2020р., яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №100 від 21.04.2020року;
- №1542909/30010945 від 29.04.2020р., яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №101 від 21.04.2020року;
- №1542905/30010945 від 29.04.2020р., яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №102 від 21.04.2020року;
- №1542911/30010945 від 29.04.2020р., яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №103 від 21.04.2020року;
- №1542917/30010945 від 29.04.2020р., яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №94 від 16.04.2020року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 23 жовтня 2020 року.

Суддя Н.Є. Сліпець