Справа № 460/4761/20
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 жовтня 2020 року м. Рівне №460/4761/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання А.А. Головатчик та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Даховнік-Кобилянська О.В.,

відповідача 1: представник Сахман П.В., відповідача 2: представник Рибалко Б.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Приватного акціонерного товариства "Вераллія Україна"
доОфісу великих платників податків ДПС, Державної казначейської служби України
про стягнення пені, -
В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "Вераллія Україна" звернулося в суд з позовом до Офісу великих платників податків Державної податкової служби України та Державної казначейської служби України про стягнення з Державного бюджету України пеню у розмірі 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період з 06.07.2019 по 01.07.2020 у розмірі 158868,6 грн. (за червень 2014 року), за період з 06.07.2019 по 01.07.2020 у розмірі 174005,5 грн. (за грудень 2015 року), за період з 06.07.2019 по 01.07.2020 у розмірі 104325,93 грн. (за березень 2017 року).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що узгоджена сума бюджетного відшкодування з ПДВ за червень 2014 року у загальному розмірі 608443,00 грн., яка була підтверджена рішенням суду у справі №817/620/15, що набрало законної сили, не була отримана позивачем, у зв`язку з її не внесенням відповідачем до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування. Зазначає, що ПрАТ "Консюмерс-Скло-Зоря" подало до відповідача-1 податкову декларацію з ПДВ за грудень 2015 року разом із заявою на бюджетне відшкодування на загальну суму 3792862,00 грн., проте на рахунок у банку отримало лише 3126447,00 грн., а різниця у розмірі 666415,00 грн. не була перерахована позивачеві. Також вказує, що не отримано бюджетне відшкодування з ПДВ за березень 2017 року у розмірі 517068,12 грн. та за квітень 2017 року у розмірі 531065,38 грн., попри скасування податкових повідомлень-рішень про зменшення сум бюджетного відшкодування у справі № 817/1309/17 та у справі № 817/1371/17. З огляду на наведене, вважає, що наявні підстави для нарахування пені у розмірі, встановленому пунктом 200.23 статті 200 Податкового кодексу України. Просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 03.07.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі №460/4761/20. Розгляд справи вирішено провести за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання у справі призначено на 30.07.2020.

Ухвалою суду від 30.07.2020 підготовче засідання відкладено до 10.09.2020.

Відповідач 1 - Офіс великих платників податків Державної податкової служби України, позов не визнав, подав відзив на позовну заяву (а.с.184-185 т.1). На обґрунтування заперечення зазначає, що порядок отримання платником податків встановлених законодавством сум пені, нарахованої на бюджетну заборгованість з відшкодування ПДВ, не визначено. Позивачем не вірно визначено період нарахувань та кількість днів прострочки, та вибрано некоректні дати для визначення періоду нарахувань. Так, що стосується нарахування пені по декларації за червень 2014 року відповідач зазначає, що 21.10.2019 невідшкодований залишок був частково погашений в порядку черговості, а саме позивачем було подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок № від 21.10.2019, про що свідчать дані інтегрованої картки платника податку на додану вартість за 2019 рік. Вимога про стягнення пені з 06.07.2019 є повністю необґрунтованою, оскільки невідшкодований залишок бюджетного відшкодування з ПДВ за березень 2017 року був повністю погашений в порядку черговості поточними платежами з 15.02.2019 по 30.06.2019, про що свідчать дані інтегрованої картки. На підставі викладеного відповідач 1 просив відмовити в задоволені позову повністю.

Відповідач 2 - Державна казначейська служба України, проти задоволення позову заперечив, подав відзив на позов (а.с.166-168 т.1). На обґрунтування заперечення зазначає, що Казначейству не може бути відомо про можливі причини не виконання податковим органом обов`язку направити висновок про відшкодування позивачу ПДВ за червень 2014 року та грудень 2015 року. Чинними нормами Податкового кодексу України чи будь-якого іншого нормативно-правового акта не встановлено механізму перенесення бюджетного відшкоду-вання ПДВ з Тимчасового реєстру заяв про повернення бюджетного відшкодування, поданих до 01.02.2016, до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування. Та обставина, що позивач до тепер не отримав бюджетного відшкодування ПДВ по деклараціям за червень 2014 року, грудень 2015 року та за березень 2017 року не може бути підставою для зобов`язання державного органу діяти всупереч порядку, визначеного Законом. На даний час чинним законодавством не передбачено механізм відшкодування сум ПДВ, включених до Тимчасового реєстру про повернення суми бюджетного відшкодування. Відтак, відповідач 2 вважає нарахування пені по заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ по деклараціям за червень 2014 року, грудень 2015 року та березень 2017 року необґрунтованими та передчасними, адже Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не працює, механізм роботи такого реєстру на державному рівні не врегульований. Разом з тим, період який вказаний позивачем у позовній заяві по заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ за червень 2014 року, грудень 2015 року та березень 2017 року є необґрунтованим, оскільки початок перебігу строку нарахування пені повинен мати свій відлік з моменту узгодження суми бюджетного відшкодування (з моменту набрання законної сили рішеннями суду, яким підтверджено право позивача на бюджетне відшкодування) до повного погашення заборгованості. На підставі викладеного відповідач 2 просив відмовити в задоволення позову повністю.

Не погодившись з доводами відповідачів, позивачем подано відповіді на відзив відповідно до яких він вважає аргументи відповідачів безпідставними та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.200-202, 221-222 т.1).

Ухвалою суду від 10.09.2020 закрито підготовче провадження у справі, розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 06.10.2020.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов з викладених у ньому підстав та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з підстав викладених у відзиві та просила відмовити в задоволенні позову повністю за безпідставністю вимог.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав викладених у відзиві та просив відмовити в задоволенні позову повністю за безпідставністю вимог.

В судовому засіданні 06.10.2020 проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши думку учасників справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд встановив наступне.

ПрАТ Вераллія Україна (попередня назва ПрАТ Консюмерс-Скло-Зоря) зареєстроване як юридична особа 17.12.2001, є платником податку на додану вартість та з 01.01.2016 перебуває на обліку в Львівському управлінні Офісу великих платників податків Державної податкової служби України (попередньо - Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України) (а.с.14 т.1).

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 10.07.2015 у справі №817/620/15 було скасоване податкове повідомлення-рішення від 16.10.2014 № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування за червень 2014 року з податку на додану вартість у розмірі 608443,00 грн. за основним платежем та нараховано 304222,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій. Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17.09.2015 вказане рішення Рівненського окружного адміністративного суду залишено без змін (а.с.17-27 т.1).

На адвокатський запит позивачу повідомлено, що 17.05.2017 відповідач 1 отримав від Рівненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області (попереднє місце обліку позивача) матеріали перевірки за червень 2014 року, інформацію щодо стану судового оскарження податкового повідомлення-рішення від 16.10.2014 №, а також відобразив в інтегрованій картці платника ПДВ залишки сум бюджетного відшкодування за червень 2014 року. Проте відомості до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відповідач 1 не вніс. Саме з дня отримання цього листа (04.07.2017) позивачу стало відомо, що відповідач 1 отримав необхідні документи для внесення відповідних відомостей в Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ, проте не вніс їх до цього Реєстру.

З метою повного та ефективного захисту порушених прав та інтересів 22.11.2017 позивач звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинення певних дій та стягнення пені.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15.02.2018 у справі №817/1828/17, яке набрало законної сили 25.06.2018, позовні вимоги ПрАТ Консюмерс-Скло-Зоря (зараз - ПрАТ Вераллія Україна) були задоволені в повному обсязі. Зокрема судом було визнано протиправною бездіяльність відповідача 1 та встановлено, що єдиним ефективним способом захисту для позивача є зобов`язання відповідача 1 внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні відомості, щодо відшкодування позивачу суми податку на додану вартість за червень 2014 року та стягнення на користь позивача усіх заявлених розмірів пені (а.с.28-51 т.1).

Однак, станом на день подання цієї позовної заяви узгоджена сума бюджетного відшкодування у розмірі 608443,00 грн. так і не отримана позивачем у зв`язку з її невнесенням відповідачем 1 до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Враховуючи зазначені обставини, узгоджена сума бюджетного відшкодування за червень 2014 року в розмірі 608443,00 грн. не була отримана позивачем, у зв`язку з її невнесенням відповідачем 1 до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Судом встановлено, що позивачем було подано до відповідача 1 податкову декларацію з ПДВ за грудень 2015 року разом із заявою про повернення суми бюджетного відшкодування на загальну суму 3792862,00 грн., проте підприємство отримало на свій рахунок лише 3126447,00 грн. Тобто, позивачу залишилась не перерахованою сума бюджетного відшкодування з ПДВ за грудень 2015 року в розмірі 666415,00 грн.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 14.11.2017 у справі №817/1100/17, яка набрала законної сили, визнано протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України щодо неподання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про суму податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету Приватному акціонерному товариству "Консюмерс-Скло-Зоря" за грудень 2015 року в сумі 666415,00 грн., за грудень 2016 року в сумі 499255,14 грн., за січень 2017 року в сумі 505917,95 грн. Визнано протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України щодо невнесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомостей про узгоджені суми бюджетного відшкодування Приватному акціонерному товариству "Консюмерс-Скло-Зоря" податку на додану вартість за грудень 2015 року в сумі 666415,00 грн., за грудень 2016 року в сумі 499255,14 грн., за січень 2017 року в сумі 505917,95 грн. Зобов`язано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомостей про узгоджені суми бюджетного відшкодування Приватному акціонерному товариству "Консюмерс-Скло-Зоря" податку на додану вартість за грудень 2015 року в сумі 666415,00 грн. (а.с.52-75 т.1).

Станом на день подання позову різниця в розмірі 666415,00 грн. за грудень 2015 року позивачу не повернута.

З матеріалів справи встановлено, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 10.10.2019 у справі №460/1057/19, яке набрало законної сили 11.03.2020, стягнуто з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Вераллія Україна" бюджетне відшкодування податку на додану вартість у розмірі 1274858 грн 00 коп., з яких за червень 2014 року - 608443 грн 00 коп.; за грудень 2015 року - 666415,00 грн. (а.с.88-117 т.1).

Крім того, судом встановлено, що 19.08.2017 відповідачем 1, на підставі акта перевірки №2591/28-10-41-09/22555135 від 31.07.2017, прийнято податкове повідомлення-рішення №, відповідно до якого ПрАТ "Консюмерс-Скло-Зоря" зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 517068,12 грн. та нараховані штрафні санкції у розмірі 258534,06 грн.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21.12.2017 у справі №817/1309/17, яке набрало законної сили 16.05.2018, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України № від 19.08.2017 (а.с.118-137 т.1).

Доказів отримання позивачем суми бюджетного відшкодування в розмірі 517068,12 грн. за березень 2017 року матеріали справи не містять.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.

За приписами підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) бюджетне відшкодування це відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків врегульовано статтею 200 ПК України.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.2 статті 200 ПК України, при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

Пунктом 200.4 статті 200 ПК України визначено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з приписами пункту 200.7 статті 200 ПК України, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Порядок ведення та форма Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 № 26 (далі - Порядок № 26), у разі коли за результатами перевірки даних податкової декларації або уточнюючого розрахунку платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, орган ДФС не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника податку або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду орган ДФС на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи за результатами судового оскарження відповідних податкових повідомлень-рішень у справах №817/620/15 та №817/1309/17, підтверджено правомірність визначення позивачем сум ПДВ, які були заявлені ним до бюджетного відшкодування за червень 2014 року та березень 2017 року.

У відповідності до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, відповідач 1 був зобов`язаний внести до Реєстру узгоджені за результатами судового оскарження суми бюджетного відшкодування, проте не зробив цього.

Пунктом 200.10 статті 200 ПК України (в редакції, станом на час виникнення права на бюджетне відшкодування за грудень 2015 року), зокрема, передбачено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних. Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування у разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки.

Згідно з пунктом 200.12 статті 200 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Пунктом 200.13 статті 200 ПК України передбачено, що на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Крім того, в силу вимог Порядку взаємодії органів Державної фіскальної служби України та органів Державної казначейської служби України у процесі судового розгляду та виконання рішень суду про бюджетне відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного бюджету з відшкодування такого податку, або стягнення митних платежів, що затверджений наказом Міністерства фінансів України від 09.03.2016 №343 (далі - Порядок № 343), для забезпечення повного з`ясування обставин, що мають значення в процесі судового розгляду позовних заяв про бюджетне відшкодування податку на додану вартість, пені або стягнення митних платежів, відповідачами у таких справах є орган ДФС, на обліку якого перебуває платник або який здійснював митне оформлення, та орган Казначейства за місцезнаходженням відповідного органу ДФС.

Розділом III Порядку № 343 визначено взаємодію органів ДФС та органів Казначейства під час виконання рішень суду про бюджетне відшкодування податку на додану вартість, пені.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивачем було подано до відповідача 1 податкову декларацію з ПДВ за грудень 2015 року з реєстраційним № від 20.01.2016, а також відповідну заяву про повернення суми бюджетного відшкодування на загальну суму 3792862,00 грн.

Отже, граничний строк проведення перевірки податкової декларації № від 20.01.2016 закінчився - 19.02.2016.

Жодних доказів на підтвердження проведення перевірок чи прийняття податкових повідомлень-рішень щодо зменшення суми бюджетного відшкодування на вказану позивачем суму бюджетного відшкодування за грудень 2015 року відповідачем 1 надано не було, що свідчить про узгодження заявленої суми бюджетного відшкодування.

Разом з тим, суд вважає необґрунтованим покликання відповідача 1 на те, що 21.10.2019 невідшкодований залишок з ПДВ за червень 2014 року був частково погашений в порядку черговості, а саме позивачем було подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок № від 21.10.2019, про що свідчать дані інтегрованої картки платника податку на додану вартість за 2019 рік.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем сплачено штрафні санкції відповідно до зазначеного уточнюючого розрахунку, зокрема, 09.10.2019 сплачено 9331,00 грн. та 18.10.2019 311042,00 грн. (а.с.203, 204 т.1).

Щодо твердження відповідача 1, що невідшкодований залишок за березень 2017 року був повністю погашений в порядку черговості поточними платежами з 15.02.2019 по 30.06.2019, суд зазначає наступне.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16.01.2020 у справі №460/1811/19, яке набрало законної сили 27.08.2020, стягнуто з Державного бюджету України пені у розмірі 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період з 16.08.2018 - 05.07.2019 (березень 2017 року) у розмірі 93633,24 грн. Вказаним судовим рішенням підтверджено правомірність визначення позивачем сум ПДВ, які були заявлені ним до бюджетного відшкодування за березень 2017 року. Доказів погашення невідшкодованого залишку бюджетного відшкодування з ПДВ за березень 2017 року з 15.02.2019 по 30.06.2019, судом не встановлено (а.с.1-5 т.2).

Слід зазначити, що відповідачі проти розрахованої позивачем суми бюджетного відшкодування не заперечували та підтвердили його право на таке відшкодування за вказані звітні (податкові) періоди.

Пунктом 200.23 статті 200 ПК України передбачено, що суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

З системного аналізу наведених вище норм, суд дійшов висновку про те, що контролюючий орган зобов`язаний протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, провести камеральну перевірку або протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки, провести документальну перевірку, та до спливу п`яти робочих днів після закінчення такої перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням відповідної суми, а орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу зобов`язаний перерахувати кошти на рахунок платника податків. Невідшкодовані протягом визначених статтею 200 ПК строків суми податку на додану вартість вважаються заборгованістю бюджету, а тому на таку суму нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Висновки аналогічного характеру викладені у постанові Верховного Суду від 31.01.2018 у справі №810/4289/16.

Отже, згідно з приписами вищезазначених норм Податкового кодексу України підставою для здійснення бюджетного відшкодування є висновок податкового органу про суму такого відшкодування. Відсутність чи несвоєчасність надходження до органів казначейства відповідної інформації по заявлених позивачем сумах бюджетного відшкодування не можуть бути підставою для відмови у здійсненні бюджетного відшкодування податку на додану вартість чи підставою для його несвоєчасного проведення.

З огляду на встановлення обставин, що свідчать про недотримання суб`єктами владних повноважень визначених статтею 200 ПК України строків відшкодування сум податку на додану вартість, на таку суму заборгованості підлягає нарахуванню пеня.

При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог пункту 200.23 статті 200 ПК України пеня нараховується на суму заборгованості з бюджетного відшкодування, починаючи з дня коли кошти податку на додану вартість повинні були бути перераховані платнику податків по дату їх фактичного перерахування.

Судом не приймаються наведені відповідачам 1 у його відзиві на позовну заяву, розрахунки пені, нарахованої на заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість, заявлену позивачем за періоди: червень 2014 року, грудень 2015 року, березень 2017 року, з огляду на таке.

Відповідач 1, здійснюючи розрахунки пені за кожен окремий період наявної заборгованості, керувався різними обліковими ставками Національного банку України, які змінювалися в межах одного заявленого періоду. Тобто, відповідач 1 проводив розрахунки по кожній окремо існуючій ставці в межах одного періоду наявності заборгованості.

Разом з тим, у відповідності до вимог пункту 200.23 статті 200 ПК України застосовується ставка Національного Банку України, яка встановлена на момент виникнення пені та використовується протягом всього строку її дії, включаючи день погашення.

Тобто, облікова ставка Національного Банку України фіксується на момент виникнення пені та у разі зміни розміру ставки протягом строку нарахування пені, такі зміни при обчисленні не враховуються.

Відповідно, за червень 2014 року облікова ставка НБУ, яку слід застосовувати становить 26,4 % річних, за грудень 2015 року 26,4 % річних, за березень 2017 року 20,4 % річних.

Суд не погоджується з твердженнями відповідача 2 про те, що кінцевий день нарахування пені позивачем не визначений, а відтак здійснити нарахування пені відповідно до п. 200.23 ст. 200 ПК України не можливо, оскільки податковим законодавством не встановлено порядку нарахування пені на суму простроченого бюджетного відшкодування та механізму її виплати платнику. Тому, суд вважає, що позивач має право нараховувати пеню за певний період часу, а не лише після фактичного отримання бюджетної заборгованості з ПДВ.

З огляду на наведене, позивач має право на стягнення з Державного бюджету України пені у розмірі 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період з 06.07.2019 по 01.07.2020 (бюджетне відшкодування за червень 2014 року) у розмірі 158868,60 грн.; за період з 06.07.2019 по 01.07.2020 (бюджетне відшкодування за грудень 2015 року) у розмірі 174005,50 грн.; за період з 06.07.2019 по 01.07.2020 (бюджетне відшкодування за березень 2017 року) у розмірі 104325,93 грн.

На підставі зазначеного, а також з огляду на ту обставину, що відповідачами у встановленому порядку не спростовано доводів позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення повністю.

За приписами статті 139 КАС України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 6558,00 грн., відповідно до платіжного доручення від 25.06.2020 №72, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Офісу великих платників податків Державної податкової служби України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов Приватного акціонерного товариства "Вераллія Україна" (код ЄДРПОУ 22555135, вулиця Промислова, 1, село Зоря, Рівненський район, Рівненська область, 35314 ) до Офісу великих платників податків ДПС (, вулиця Дегтярівська, 11-Г, місто Київ, 04119), Державної казначейської служби України (, вулиця Бастіонна, 6, місто Київ, 01601) задовольнити повністю.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Вераллія Україна" пеню у розмірі 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період з 06.07.2019 по 01.07.2020 у розмірі 158868,6 грн. (бюджетне відшкодування за червень 2014 року).

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Вераллія Україна" пеню у розмірі 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період з 06.07.2019 по 01.07.2020 у розмірі 174005,50 грн. (бюджетне відшкодування за грудень 2015 року).

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Вераллія Україна" пеню у розмірі 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період за період з 06.07.2019 по 01.07.2020 у розмірі 104325,93 грн. (бюджетне відшкодування за березень 2017 року).

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства "Вераллія Україна" за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Офісу великих платників податків ДПС судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 6558,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 16 жовтня 2020 року.

Суддя Н.В. Друзенко