Справа № П/320/154/20
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2020-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2020 року справа №П/320/154/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Держпраці в Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс "Узин" про застосування заходів реагування.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління Держпраці в Київській області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс "Узин" про застосування заходів реагування у вигляді зупинки робіт, а саме: експлуатації складу зберігання дизельного пального (надземні резервуари Р-25) - всього 2 одиниці, заправна колонка - всього 1 одиниця, що розташована в середині цегляної одноповерхової будівлі) по вул. Олексія Цмокна, 1-А, с. Мала Антонівка, Білоцерківського р-ну, Київської області.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що в ході проведення планової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс "Узин", було встановлено порушення відповідачем вимог законодавства у сфері охорони праці та промислової безпеки, що є підставою для застосування заходів реагування у сфері господарської діяльності у вигляді зупинення експлуатації складу підприємства.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.02.2020 відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання по справі.

Відповідач правом на надання відзиву не скористався.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.07.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 01.09.2020, з`явився представник позивача.

Відповідач у судове засідання, призначене на 01.09.2020, не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно шляхом направлення тексту ухвали на повідомлену відповідачем електронну адресу.

Присутній у судовому засіданні 01.09.2020 представника позивача заявив клопотання про здійснення подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.

Згідно з частиною третьою статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Усною ухвалою суду від 01.09.2020, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, вирішено здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс "Узин" (ідентифікаційний код 32638214, місцезнаходження: 09138, Київська обл., Білоцерківський р-н., с. Мала Антонівка, вул. Олексія Цмокна, буд.1-А) зареєстровано в якості юридичної особи 06.02.2004, про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.88-89).

З матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням Держпраці у Київській області за висновками акта перевірки від 22.06.2018 №5.4/280/169А (а.с.12-19) було складено відносно Товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс "Узин" припис від 02.07.2018 №5.4/280/169П про необхідність усунення порушень з питань праці, які були виявлені в ході перевірки (а.с.20-24).

У період з 11.12.2019 по 17.12.2019 головним державним інспектором відділу нагляду на виробництві і на об`єктах підвищеної небезпеки управління нагляду в промисловості і на об`єктах підвищеної небезпеки Головного управління Держпраці у Київській області Силенком Валерієм Анатолійовичем було проведено позапланову перевірку дотримання ТОВ Агрокомплекс "Узин", що розташовано за адресою: Київська обл., Білоцерківський р-н., м. Мала Антонівка, вул. Олексія Цмокна, 1-А вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки в частині виконання припису №5.4/437/169П від 02.07.2018, за результатами проведення якої був складений акт від 17.07.2019 №5.4/437/828А (а.с.27-33).

Зі змісту вказаного акта вбачається, що в ході перевірки було виявлено не усунення ТОВ Агрокомплекс "Узин" порушень, які були вказані у приписі Головного управління Держпраці у Київській області №5.4/437/169П від 02.07.2018, а саме:

- стаття 9 Закону України "Про об`єкти підвищеної небезпеки" та пункт 3 постанови КМУ "Про ідентифікацію та декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки" №956 від 11.07.2002 - не проведена ідентифікація об`єктів підвищеної небезпеки (пункт 13 припису);

- стаття 13 Закону України "Про охорону праці" від 14.10.1992 №2694-XII (далі - Закон №2694) - не заземлений через спеціальний захисний контур надземний газопровід (для виключення небезпеки від випадкового влучення на газопровід електричного потенціалу). Порушення вимог п.5.4 ДСТУ В.2.5-29:2006 "Система газопостачання. Газопроводи підземні сталеві. Загальні вимоги до захисту від корозії" (пункт 16 припису);

- стаття 21 Закону №2694 - не надана проектна документація на склад дизельного палива (надземні резервуари Р-25 - 2 одиниці, заправна колонка що розташована в середині цегляної одноповерхової будівлі) (пункт 17 припису);

- стаття 13 Закону №2694 - для обмеження шкідливого впливу вибуху на випадок, якщо він станеться в середині цегляної одноповерхової будівлі, в якому розташована заправна колонка, не передбачений захист від руйнування шляхом улаштування легкоруйнівних перегородок і стінок, що межують з відкритим простором, чим порушено вимоги п. 2.5 Вимог до роботодавців стосовно забезпечення безпечного виконання робіт у потенційно вибухонебезпечних середовищах (пункт 18 припису);

- стаття 21 Закону №2694 - не визначена можливість експлуатації заправної колонки розташованої в середині цегляної одноповерхової будівлі без влаштування примусової припливно-витяжної та аварійної вентиляції цього приміщення (в стіні приміщення цегляної одноповерхової будівлі облаштований твір для забезпечення природньої вентиляції), чим порушено вимоги п.2.3 Вимог до роботодавців стосовно забезпечення безпечного виконання робіт у потенційно вибухонебезпечних середовищах (пункт 19 припису);

- стаття 13 Закону №2694 - на складі дизельного палива не проводяться періодичні огляди вибухозахищеного електрообладнання у встановлені терміни, чим порушено вимоги п.7.3.16 Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів (пункт 20 припису);

- статті 13 Закону №2694 - на складі дизельного палива відсутній електротехнологічний персонал, який повинен здійснювати ремонт вибухозахищеного електрообладнання (у разі його несправності), що пройшов навчання та перевірку знань державних стандартів на вибухозахищене електрообладнання, РД 16.407-87 «Ремонт взрывозащищенного и рудничного электрооборудования» 1987, затверджених Держгіртехнаглядом СРСР та Мінелектротехпромом СРСР, чим порушено вимоги п. 7.3.30 Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів (пункт 21 припису);

- стаття 13 Закону №2694 - підприємством не укладений договір з підрядною організацією працівники, якої можуть здійснювати ремонт вибухозахищеного електрообладнання (у разі його несправності), і які пройшли навчання та перевірку знань державних стандартів на вибухозахищене електрообладнання, РД 16.407-87 "Ремонт взрывозащищенного и рудничного электрооборудования" 1987, затверджених Держгіртехнаглядом СРСР та Мінелектротехпромом СРСР, чим порушено вимоги п. 7.3.30 Правил безпечної експлуатації електроустановок (пункт 22 припису);

- стаття 13 Закону №2694 - на складі дизельного палива немає ремонтного журналу, чим порушено вимоги п.III.1.3 Загальних вимог стосовно забезпечення роботодавцями охорони праці працівників, п.VII.1.23 Правил пожежної безпеки для об`єктів зберігання транспортування та реалізації нафтопродуктів (пункт 23 припису);

- стаття 13 Закону №2694 - склад дизельного палива не обладнаний контактним пристроєм для заземлення автоцистерни при зливі палива в резервуари чим порушено вимоги п.III.1.3 Загальних вимог стосовно забезпечення роботодавцями охорони праці працівників; п.IV.5.2 Правил пожежної безпеки для об`єктів зберігання транспортування та реалізації нафтопродуктів (пункт 24 припису);

- стаття 13 Закону №2694 - на складі дизельного палива не заземлюються автоцистерни при зливі палива в резервуари, чим порушено вимоги п.III.1.3 Загальних вимог стосовно забезпечення роботодавцями охорони праці працівників; п.IV.5.2 Правил пожежної безпеки для об`єктів зберігання транспортування та реалізації нафтопродуктів (пункт 25 припису);

- стаття 13 Закону №2694 - злив палива в резервуари здійснюється вільно падаючим струменем, чим порушено вимоги п.ІІІ.1.3 Загальних вимог стосовно забезпечення роботодавцями охорони праці працівників; п.IV.5.5 Правил пожежної безпеки об`єктів зберігання транспортування та реалізації нафтопродуктів (пункт 26 припису);

- стаття 18 Закону №2694 - головний інженер ОСОБА_1 відповідальний за проведення газонебезпечених робіт на складі дизельного палива не пройшов навчання та перевірку знань нормативно-правових актів, які регламентують безпечне виконання цих робіт (Типовой инструкции по организации безопасного проведення газоопасных работ, Вимог до роботодавців стосовно забезпечення безпечного виконання робіт у потенційно вибухонебезпечних середовищах, нормативно-правових актів з питань захисту від статичної електрики), чим порушено вимоги п.п.4.1, 3.1., 3.8.НПАОП 0.00-4.12.05 (пункт 27 припису).

Виявлення вказаних порушень відповідачем вимог законодавства у сфері охорони праці та промислової безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, стало підставою для звернення позивача до суду з вимогами про застосування заходів реагування у сфері господарської діяльності у вигляді зупинення експлуатації об`єктів, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 38 Закону №2694 державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснюють: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері ядерної та радіаційної безпеки; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі-Закон №877, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин).

Частиною першою статті 1 Закону №877 встановлено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону №877 підставами для здійснення позапланових заходів є, зокрема, перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю).

Відповідно до частини шостої статті 7 Закону №877 за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.

Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями.

Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).

У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис.

Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).

Згідно з частиною сьомою статті 7 Закону №877 на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Згідно з статтею ст.13 Закону №877 роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що право заборони виконання робіт, виробництва виникає у разі виявлення під час перевірки порушень вимог законодавства з охорони праці та промислової безпеки, що створюють загрозу життю працівників.

Повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можливе лише за рішенням суду.

При цьому передумовою прийняття такого рішення є встановлення факту (фактів) виконання робіт (надання послуг) суб`єктами господарювання та порушень вимог законодавства під час їх виконання.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 26.06.2019 року у справі №819/348/17 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР -82684788).

Як зазначено вище, за результатами позапланової перевірки ТОВ Агрокомплекс "Узин" щодо виконання раніше виданого припису Головного управління Держпраці у Київській області від 02.07.2018 №5.4/280/169П було встановлено, що відповідачем не були усунено частину порушень вимог законодавства в сфері охорони праці та промислової безпеки, про необхідність усунення яких було вказано у зазначеному приписі.

Щодо порушень відповідачем статті 9 Закону України "Про об`єкти підвищеної небезпеки" та пункт 3 постанови КМУ "Про ідентифікацію та декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки" №956 від 11.07.2002 (пункт 13 припису від 02.07.2018 №5.4/280/169П (далі - припис).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про об`єкти підвищеної небезпеки" від 18.01.2001 №2245-III у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються у такому значенні:

суб`єкт господарської діяльності - юридична або фізична особа, у власності або у користуванні якої є хоча б один об`єкт підвищеної небезпеки;

об`єкт підвищеної небезпеки - об`єкт, на якому використовуються, виготовляються, переробляються, зберігаються або транспортуються одна або кілька небезпечних речовин чи категорій речовин у кількості, що дорівнює або перевищує нормативно встановлені порогові маси, а також інші об`єкти як такі, що відповідно до закону є реальною загрозою виникнення надзвичайної ситуації техногенного та природного характеру;

ідентифікація об`єктів підвищеної небезпеки - порядок визначення об`єктів підвищеної небезпеки серед потенційно небезпечних об`єктів;

потенційно небезпечний об`єкт - об`єкт, на якому можуть використовуватися або виготовляються, переробляються, зберігаються чи транспортуються небезпечні речовини, біологічні препарати, а також інші об`єкти, що за певних обставин можуть створити реальну загрозу виникнення аварії.

Статтею 9 вказаного Закону визначено, що суб`єкт господарської діяльності ідентифікує об`єкти підвищеної небезпеки відповідно до кількості порогової маси небезпечних речовин.

Нормативи порогової маси небезпечних речовин встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок ідентифікації, форма та зміст оповіщення про її результати визначаються Кабінетом Міністрів України.

На основі ідентифікаційних даних Кабінет Міністрів України затверджує класифікацію об`єктів підвищеної небезпеки і порядок їх обліку.

Відповідно до пункту 3 Порядку ідентифікації та обліку об`єктів підвищеної небезпеки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 №956 (далі - Порядок №956) суб`єкт господарювання, у власності або користуванні якого є хоча б один потенційно небезпечний об`єкт чи який має намір розпочати будівництво такого об`єкта, організовує проведення його ідентифікації.

Пунктом 4 Порядку №956 визначено, що потенційно небезпечний об`єкт вважається об`єктом підвищеної небезпеки відповідного класу у разі, коли значення сумарної маси небезпечної або декількох небезпечних речовин, що використовуються або виготовляються, переробляються, зберігаються чи транспортуються на об`єкті, дорівнює або перевищує встановлений норматив порогової маси.

Згідно з пунктом 5 Порядку №956 потенційно небезпечним об`єктом вважається апарат або сукупність пов`язаних між собою потоками в технологічний цикл апаратів, об`єднаних за адміністративною та/або територіальною ознакою.

Потенційно небезпечним об`єктом за адміністративною ознакою вважається структурний підрозділ (виробництво, цех, відділення, дільниця, тощо) суб`єкта господарювання.

Відповідно до пункту 6 Порядку №956 під час проведення ідентифікації для кожного потенційно небезпечного об`єкта розраховується сумарна маса кожної небезпечної речовини із зазначених у нормативах порогових мас індивідуальних небезпечних речовин або кожної небезпечної речовини, яка за своїми властивостями може бути віднесена до будь-якої категорії або до декількох категорій небезпечних речовин згідно із зазначеними нормативами.

Пунктом 18 Порядку №956 визначено, що суб`єкт господарювання складає повідомлення про результати ідентифікації об`єктів підвищеної небезпеки за формою ОПН-1 (додаток 1) і надсилає його у двотижневий термін відповідним територіальним органам Держпраці, ДСНС, Держекоінспекції, державної санітарно-епідеміологічної служби, Держархбудінспекції, а також відповідній місцевій держадміністрації або виконавчому органу місцевої ради (далі - уповноважені органи).

Дані про об`єкти підвищеної небезпеки, які є державною або комерційною таємницею, подаються суб`єктом господарювання з урахуванням вимог відповідних нормативно-правових актів.

Місцеві держадміністрації або виконавчі органи місцевих рад публікують відомості про об`єкти підвищеної небезпеки за формою згідно з додатком 4 в друкованих засобах масової інформації регіональної сфери розповсюдження протягом 30 днів після отримання повідомлення.

Повідомлення про результати ідентифікації об`єктів підвищеної небезпеки військового призначення надсилаються до Міноборони.

Результати ідентифікації та розрахунки, на підставі яких вона проводилася, зберігаються суб`єктом господарювання протягом 25 років (пункт 21 Порядку №956).

Стосовно порушення відповідачем вимог статті 13 Закону №2694 (пункт 16 припису).

Відповідно до статті 13 Закону №2694 роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

З цією метою роботодавець забезпечує функціонування системи управління охороною праці, а саме:

- створює відповідні служби і призначає посадових осіб, які забезпечують вирішення конкретних питань охорони праці, затверджує інструкції про їх обов`язки, права та відповідальність за виконання покладених на них функцій, а також контролює їх додержання;

- розробляє за участю сторін колективного договору і реалізує комплексні заходи для досягнення встановлених нормативів та підвищення існуючого рівня охорони праці;

- забезпечує виконання необхідних профілактичних заходів відповідно до обставин, що змінюються;

- впроваджує прогресивні технології, досягнення науки і техніки, засоби механізації та автоматизації виробництва, вимоги ергономіки, позитивний досвід з охорони праці тощо;

- забезпечує належне утримання будівель і споруд, виробничого обладнання та устаткування, моніторинг за їх технічним станом;

- забезпечує усунення причин, що призводять до нещасних випадків, професійних захворювань, та здійснення профілактичних заходів, визначених комісіями за підсумками розслідування цих причин;

- організовує проведення аудиту охорони праці, лабораторних досліджень умов праці, оцінку технічного стану виробничого обладнання та устаткування, атестацій робочих місць на відповідність нормативно-правовим актам з охорони праці в порядку і строки, що визначаються законодавством, та за їх підсумками вживає заходів до усунення небезпечних і шкідливих для здоров`я виробничих факторів;

- розробляє і затверджує положення, інструкції, інші акти з охорони праці, що діють у межах підприємства (далі - акти підприємства), та встановлюють правила виконання робіт і поведінки працівників на території підприємства, у виробничих приміщеннях, на будівельних майданчиках, робочих місцях відповідно до нормативно-правових актів з охорони праці, забезпечує безоплатно працівників нормативно-правовими актами та актами підприємства з охорони праці;

- здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, використанням засобів колективного та індивідуального захисту, виконанням робіт відповідно до вимог з охорони праці;

- організовує пропаганду безпечних методів праці та співробітництво з працівниками у галузі охорони праці;

- вживає термінових заходів для допомоги потерпілим, залучає за необхідності професійні аварійно-рятувальні формування у разі виникнення на підприємстві аварій та нещасних випадків.

Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до пункту 5.4 ДСТУ В.2.5-29:2006 "Система газопостачання. Газопроводи підземні сталеві. Загальні вимоги до захисту від корозії" ділянки газопроводів при наземному спорудженні повинні бути електрично ізольовані від опор. Загальний опір цієї ізоляції при нормальних умовах повинен бути не менше 100 кОМ на одній опорі.

Ділянку наземного газопроводу, відсічену ізольованим з`єднанням для виключення небезпеки від випадкового влучення на нього електричного потенціалу, згідно з ДНАОП 0.00-1.29 необхідно заземлювати через спеціальний захисний контур.

Стосовно порушення відповідачем вимог статі 21 Закону №2694 (пункт 17 припису).

Згідно з частинами першою-другою статтею 21 Закону №2694 виробничі будівлі, споруди, машини, механізми, устаткування, транспортні засоби, що вводяться в дію після будівництва (виготовлення) або реконструкції, капітального ремонту тощо, та технологічні процеси повинні відповідати вимогам нормативно-правових актів з охорони праці.

Проектування виробничих об`єктів, розроблення нових технологій, засобів виробництва, засобів колективного та індивідуального захисту працюючих повинні провадитися з урахуванням вимог щодо охорони праці. Експертиза проектів будівництва на їх відповідність нормативно-правовим актам з охорони праці проводиться відповідно до статті 31 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Частинами першою та четвертою статті 31 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.

До проектної документації на будівництво об`єктів, що підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України "Про оцінку впливу на довкілля", додаються результати оцінки впливу на довкілля.

Відповідно до частини другої статті 31 вказаного Закону експертиза проектів будівництва проводиться в установленому Кабінетом Міністрів України порядку експертними організаціями незалежно від форми власності, які відповідають критеріям, визначеним центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування, відомості про які внесені таким органом або на підставі делегованих повноважень саморегулівною організацією у сфері архітектурної діяльності за відповідним напрямом підприємницької діяльності (у разі її утворення) до переліку експертних організацій. До проведення експертизи залучаються (у тому числі на підставі цивільно-правових договорів) експерти з питань санітарного та епідеміологічного благополуччя населення, екології, охорони праці, енергозбереження, пожежної, техногенної, ядерної та радіаційної безпеки, які пройшли професійну атестацію, що проводилася із залученням представників відповідних центральних органів виконавчої влади, та отримали відповідний кваліфікаційний сертифікат. Порядок проведення професійної атестації таких експертів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Орган (організація), що формує перелік експертних організацій, оприлюднює його на своєму офіційному веб-сайті у вільному безоплатному доступі та підтримує в актуальному стані на підставі інформації, яка щоквартально подається експертними організаціями. У разі встановлення невідповідності експертної організації визначеним критеріям відомості про таку організацію виключаються з переліку експертних організацій. Порядок формування та ведення переліку експертних організацій визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування.

Експертиза проектів будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із значними наслідками (СС3), що споруджуються за рахунок бюджетних коштів, коштів державних і комунальних підприємств, установ та організацій, а також кредитів, наданих під державні гарантії, здійснюється експертними організаціями із статусом юридичної особи, які відповідають критеріям, визначеним центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування, у складі яких не менше 80 відсотків експертів працюють на постійній основі і отримали відповідний кваліфікаційний сертифікат за напрямами проведення експертизи, зазначеними в абзаці першому частини другої цієї статті, та мають філії (представництва) у регіонах, на території яких реалізуються проекти будівництва.

Стосовно порушення відповідачем вимог пунктів 2.3 та 2.5 Вимог до роботодавців стосовно забезпечення безпечного виконання робіт у потенційно вибухонебезпечних середовищах (пункти 18-19 припису).

Механізм створення безпечних умов праці у робочих зонах, де існує потенційна можливість виникнення вибухонебезпечного середовища під час виконання робіт, визначений Вимогами до роботодавців стосовно забезпечення безпечного виконання робіт у потенційно вибухонебезпечних середовищах, затверджені наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 05.06.2013 №317 (далі - Вимоги №317).

Відповідно до пункту 1.2 розділу І Вимог №317 ці Вимоги поширюються на суб`єктів господарювання незалежно від форм власності та організаційно-правових форм, діяльність яких пов`язана з потенційною можливістю виникнення вибухонебезпечного середовища.

Згідно з пунктом 2.3 розділу ІІ Вимог №317 для запобігання виникненню вибухонебезпечного середовища необхідно:застосовувати герметичне виробниче обладнання; застосовувати робочу і аварійну вентиляцію відводити і видаляти вибухонебезпечні суміші та ізолювати речовини, здатні їх утворити, з урахуванням показників їх вибухонебезпечності, наведених у додатках 2-4 до цих Вимог. контролювати склад повітряного середовища, не допускати досягнення нижньої концентраційної межі поширення полум`я горючих газів і парів горючих рідин та наближення до цієї межі; не допускати нашарування пилу горючих речовин.

Пунктом 2.5 розділу ІІ Вимог №317 передбачено, що для обмеження шкідливого впливу вибуху на випадок, якщо він станеться, незважаючи на зазначені вище запобіжні заходи, роботодавець повинен передбачити: застосування мінімально необхідної для технологічного процесу кількості здатних створити вибухонебезпечне середовище речовин; застосування вогнеперепон, гідрозатворів, водяних і пилових заслонів, інертних газових або пилових завіс; застосування обладнання, розрахованого на тиск вибуху; розміщення вибухонебезпечних виробничих зон у захисних кабінах; захист обладнання від руйнування у разі вибуху за допомогою пристроїв аварійного скидання тиску (запобіжних мембран і клапанів); захист приміщень від руйнування шляхом улаштування легкоруйнівних перегородок і стінок, що межують з відкритим простором; застосування систем активного придушення вибуху; застосування засобів попереджувальної сигналізації; застосування автоматичних установок пожежогасіння і пожежних сигналізацій та автоматичних систем раннього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщення людей у разі їх виникнення.

Стосовно порушень відповідачем пункту 7.3.16 Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів (пункт 20 припису).

Відповідно до пункту 7.3.16 Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України комітету по нагляду за охороною праці від 09.01.1998 №4 (далі - Правила №4), всі електричні машини, апарати, а також інше електрообладнання і електропроводки у вибухонебезпечних зонах мають періодично, залежно від місцевих умов, але не менше одного разу на три місяці, підлягати зовнішньому огляду.

Огляд повинна провадити особа, відповідальна за електрогосподарство підприємства або призначена ним особа.

Результати огляду фіксуються в оперативному або спеціальному журналі.

Обсяги оглядів регламентуються ПТЕ електроустановок споживачів.

Стосовно порушень відповідачем пункту 7.3.30 Правил №4 (пункти 21-22 припису).

Відповідно до пункту 7.3.30 Правил №4 до ремонту вибухозахищеного електрообладнання допускаються особи, які пройшли, одночасно з перевіркою знань ПТЕ

електроустановок споживачів і цих Правил, також перевірку знань інструкцій заводів-виробників, державних стандартів навибухозахищене електрообладнання, РД 16.407-87 "Ремонт взрывозащищенного и рудничного электрооборудования" 1987, затверджених Держгіртехнаглядом СРСР та Мінелектротехпромом СРСР, про що робиться відповідний запис в посвідченні про перевірку знань.

Стосовно порушення відповідачем пункту III.1.3 Загальних вимог стосовно забезпечення роботодавцями охорони праці працівників та пунктів VII.1.23, IV.5.2 та IV.5.5 Правил пожежної безпеки для об`єктів зберігання транспортування та реалізації нафтопродуктів (пункти 23-26 припису).

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Загальних вимог стосовно забезпечення роботодавцями охорони праці працівників, затверджених наказом МНС України від 25.01.2012 №67 (далі-Вимоги №67) загальні вимоги стосовно забезпечення роботодавцями охорони праці працівників встановлюють вимоги щодо створення безпечних і нешкідливих умов праці шляхом належного облаштування робочих місць і виробничих, санітарно-побутових та інших приміщень на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство), безпечного використання працівниками засобів праці, забезпечення навчання працівників і залучення їх до вирішення питань охорони праці, регулювання взаємовідносин з охорони праці між підприємствами у випадку залучення до виконання робіт працівників інших підприємств.

Пунктом 1.2 розділу І Вимог №67 визначено, що дія цих Вимог поширюється на всіх суб`єктів господарювання незалежно від форм власності і видів діяльності.

Згідно з пунктом 1.3 розділу ІІІ Вимог №67 рівень пожежної безпеки робочих зон, приміщень та інженерного устатковання повинен відповідати вимогам Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МНС України від 19.10.2004 № 126, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 4.11.2004 за №1410/10009 (НАПБ А.01.001 - 04), та інших нормативно-правових актів з питань пожежної безпеки.

Згідно з пунктом 23 глави 1 розділу VII Правил пожежної безпеки для об`єктів зберігання транспортування та реалізації нафтопродуктів, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 24.12.2008 №658 (далі-Правила №658) кожне ТО (технічне обслуговування), ремонт, перевірка паливороздавальних колонок

фіксуються в журналі обліку ремонту устатковання.

Відповідно до пункту 2 глави 5 розділу ІV Правил №658 автоцистерни перед наливом та зливом пожежонебезпечних рідин приєднуються до заземлювального пристою на весь час заповнення чи випорожнення цистерн.

Контактні пристрої для під`єднання заземлювальних провідників від автоцистерн повинні відповідати вимогам чинних нормативних документів та встановлюватися за межами вибухонебезпечної зони.

Гнучкі заземлювальні провідники площею перерізу не менше 6 мм кв. повинні бути постійно приєднані до металевих корпусів автоцистерн та мати струбцину або наконечник під болт М10 для приєднання до заземлювального пристрою.

Є можливим застосування у вибухонебезпечній зоні заземлювальних пристроїв, які мають відповідний рівень вибухозахисту.

Водій, під`їхавши до поста наливу, повинен заземлити автоцистерну. За відсутності постійно приєднаних провідників заземлення автоцистерн виконується через інвентарні провідники, які мають наконечники на обох кінцях, у такому порядку: заземлювальний провідник спочатку приєднується до корпусу цистерни потім - до заземлювального пристрою. Не допускається приєднання заземлювальних провідників до пофарбованих та забруднених металевих частин автоцистерни.

Відповідно до пункту 5 глави 5 розділу ІV Правил №658 нафтопродукти закачуються у резервуари, цистерни, тару без розбризкування, розпилення або інтенсивного перемішування. Наливання світлих нафтопродуктів струменем, що вільно падає, не допускається. Відстань від кінця завантажувальної труби до дна приймальної посудини не повинна перевищувати 200 мм, а якщо це неможливо, то струмінь спрямовується вздовж стінки. При цьому форма кінця труби та швидкість подавання нафтопродукту обираються таким чином, щоб виключалося розбризкування. Якщо діаметр горловини посудини місткістю більше 10 л не дозволяє опустити шланг всередину, використовується заземлена лійка з електропровідного (такого, що не утворює іскор) матеріалу, кінець якої опускається в посудину на відстань не більше 200 мм від її дна. У випадку застосування короткої лійки до її кінця приєднується ланцюжок з матеріалу, що виключає іскроутворення, який при опусканні лійки в посудину лягає на її дно.

Стосовно порушень відповідачем вимог статті 18 Закону №2694 (пункт 27 припису).

Відповідно до частини першої-третьої статті 18 Закону №2694 працівники під час прийняття на роботу і в процесі роботи повинні проходити за рахунок роботодавця інструктаж, навчання з питань охорони праці, з надання першої медичної допомоги потерпілим від нещасних випадків і правил поведінки у разі виникнення аварії.

Працівники, зайняті на роботах з підвищеною небезпекою або там, де є потреба у професійному доборі, повинні щороку проходити за рахунок роботодавця спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці.

Перелік робіт з підвищеною небезпекою затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці.

Згідно з частинами четвертою-шостою статті 18 Закону №2694 посадові особи, діяльність яких пов`язана з організацією безпечного ведення робіт, під час прийняття на роботу і періодично, один раз на три роки, проходять навчання, а також перевірку знань з питань охорони праці за участю профспілок.

Порядок проведення навчання та перевірки знань посадових осіб з питань охорони праці визначається типовим положенням, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці.

Не допускаються до роботи працівники, у тому числі посадові особи, які не пройшли навчання, інструктаж і перевірку знань з охорони праці.

Пунктом 3.1 Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці (НПАОП 0.00-4.12-05), затвердженого наказ Державного комітету України з нагляду за охороною праці від 26.01.2005 №15, на підприємствах на основі Типового положення, з урахуванням специфіки виробництва та вимог нормативно-правових актів з охорони праці, розробляються і затверджуються відповідні положення підприємств про навчання з питань охорони праці, а також формуються плани-графіки проведення навчання та перевірки знань з питань охорони праці, які мають бути оприлюднені роботодавцем.

Відповідно до пунктів 3.8-3.16 Типового положення перевірка знань працівників з питань охорони праці проводиться за нормативно-правовими актами з охорони праці, додержання яких входить до їхніх функціональних обов`язків.

Перевірка знань працівників з питань охорони праці на підприємстві здійснюється комісією з перевірки знань з питань охорони праці (далі - комісія) підприємства, склад якої затверджується наказом (розпорядженням) роботодавця. Головою комісії призначається керівник підприємства або його заступник, до службових обов`язків яких входить організація роботи з охорони праці, а в разі потреби створення комісій в окремих структурних підрозділах їх очолюють керівник відповідного підрозділу чи його заступник.

До складу комісії підприємства входять спеціалісти служби охорони праці, представники юридичної, виробничих, технічних служб, представник профспілки або уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці. До складу комісії підприємства можуть залучатися страхові експерти з охорони праці відповідного робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України (далі - Фонд) та викладачі охорони праці, які проводили навчання.

Комісія вважається правочинною, якщо до її складу входять не менше трьох осіб.

Усі члени комісії у порядку, установленому Типовим положенням, повинні пройти навчання та перевірку знань з питань охорони праці.

Перелік питань для перевірки знань з охорони праці працівників, з урахуванням специфіки виробництва, складається членами комісії та затверджується роботодавцем.

Формою перевірки знань з питань охорони праці працівників є тестування, залік або іспит. Тестування проводиться комісією за допомогою технічних засобів (автоекзаменатори, модульні тести тощо), залік або іспит - за екзаменаційними білетами у вигляді усного або письмового опитування.

Тестування, залік або іспит можуть проводитися у формі дистанційної перевірки знань.

Дистанційна перевірка знань здійснюється за умови: забезпечення візуальної аутентифікації того, хто проходить перевірку знань з питань охорони праці; особистої присутності членів комісії з перевірки знань з питань охорони праці.

Дистанційна перевірка знань реалізується шляхом передачі відео, аудіо, графічної та текстової інформації у синхронному режимі.

Результат перевірки знань з питань охорони праці оформлюється протоколом засідання комісії з перевірки знань з питань охорони праці (додаток 1).

Особам, які під час перевірки знань з охорони праці виявили задовільні результати, видається посвідчення про перевірку знань з питань охорони праці (додаток 2). При цьому в протоколі та посвідченні у стислій формі зазначається перелік основних нормативно-правових актів з охорони праці та з безпечного виконання конкретних видів робіт, в обсязі яких працівник пройшов перевірку знань.

Питання щодо необхідності видачі посвідчень про перевірку знань з питань охорони праці на підприємстві або необхідності працівникам мати їх при собі під час виконання трудових обов`язків вирішується роботодавцем.

Працівникам, які проходять навчання і перевірку знань з питань охорони праці на своєму підприємстві, видача посвідчень є обов`язковою лише тим, хто виконує роботи підвищеної небезпеки.

При незадовільних результатах перевірки знань з питань охорони праці працівники протягом одного місяця повинні пройти повторне навчання і повторну перевірку знань.

Не допускаються до роботи працівники, у тому числі посадові особи, які не пройшли навчання, інструктаж і перевірку знань з питань охорони праці.

Пунктами 4.1-4.4 Типового положення визначено, що посадові особи та інші працівники, безпосередньо зайняті на роботах, зазначених у Переліку робіт з підвищеною небезпекою, затвердженому наказом Держнаглядохоронпраці України від 26.01.2005 № 15 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України від 15.02.2005 № 232/10512, та Переліку робіт, де є потреба у професійному доборі, затвердженому наказом МОЗ та Держнаглядохоронпраці України від 23.09.94 № 263/121 і зареєстрованому Міністерством юстиції України 25.01.95 з № 18/554 (далі - роботи підвищеної небезпеки), проходять спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці.

Спеціальне навчання з питань охорони праці може проводитись як безпосередньо на підприємстві, так і навчальним центром.

У разі здійснення професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації безпосередньо на підприємстві спеціальне навчання з питань охорони праці є складовою зазначеної професійної підготовки.

Спеціальне навчання з питань охорони праці проводиться роботодавцем на підприємстві за навчальними планами та програмами, які розробляються з урахуванням конкретних видів робіт, виробничих умов, функціональних обов`язків працівників і затверджуються наказом (розпорядженням) роботодавця.

Перевірка знань з питань охорони праці після проведення спеціального навчання здійснюється: комісією підприємства (якщо навчання проводилось безпосередньо на підприємстві); комісією відповідного територіального органу Держпраці за участю відповідних профспілок (якщо навчання проводилось у навчальному центрі); упорядку, визначеному абзацами другим, третім пункту 5.3 глави 5 цього Типового положення (якщо навчання проводилось у галузевому навчальному центрі).

До складу комісії можуть залучатися особи, які пройшли навчання та перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці.

У разі неможливості створити комісію з перевірки знань з питань охорони праці на підприємстві, яке входить в об`єднання підприємств, перевірка знань здійснюється комісією іншого підприємства - учасника об`єднання.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження усунення ТОВ Агрокомплекс "Узин" вказаних порушень законодавства у сфері охорони праці та промислової безпеки.

У той же час, відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд наголошує на тому, що не усунені відповідачем порушення є істотними та несуть ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі, що спричинить загрозу життю та здоров`ю людей.

Так, нездійснення спеціального захисного контуру заземлення газопроводу та незабезпечення складу з дизельним пальним пристроями заземлення, засобами захисту від руйнувань, відсутність припливно-витяжної та аварійної вентиляції може призвести, зокрема, до настання вибуху речових, які зберігають на такому об`єкт, та виникнення аварії, які можуть завдати шкоди здоров`ю та життю людей.

Отже, характер суспільної небезпечності встановлених під час перевірки відповідача порушень, а також наявність безпосередньої та реальної загрози життю та/або здоров`ю людей є обґрунтованими та беззаперечними.

Враховуючи, що відповідачем не надано доказів усунення порушень, виявлених в ході проведення перевірки, і ті порушення, які на теперішній час продовжують існувати, створюють загрозу життю та здоров`ю працівників підприємства, суд дійшов висновку про необхідність застосування заходів реагування у вигляді зупинення експлуатацію складу зберігання дизельного пального (надземні резервуари Р-25) - всього 2 одиниці, заправна колонка - всього 1 одиниця, що розташована в середині цегляної одноповерхової будівлі) по вул. Олексія Цмокна, 1-А, с. Мала Антонівка, Білоцерківського р-ну, Київської області.

При цьому, суд наголошує на тому, що застосований захід реагування має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення відповідачем виявлених порушень.

Крім того, застосований до скаржника захід реагування має також спонукаючий характер, направлений на забезпечення вимог законодавства у сфері охорони праці.

Верховний Суд у постанові від 08.04.2020 у справі №420/3577/19 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 88654613) зазначив, що такий захід реагування як повне або часткове зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень - не є санкцією за порушення вимог законодавства з питань охорони праці, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю працівників.

Враховуючи вказане, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки відповідні витрат, пов`язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз, позивачем понесені не були, судові витрати у вигляді судового збору стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Застосувати заходи реагування до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс "Узин" шляхом зупинення експлуатації складу зберігання дизельного пального (надземні резервуари Р-25) - всього 2 одиниці, заправної колонки - всього 1 одиниця, що розташована в середині цегляної одноповерхової будівлі) по вул. Олексія Цмокна, 1-А, с. Мала Антонівка, Білоцерківського р-ну, Київської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Дудін С.О.