Справа № 380/5990/20
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2020-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/5990/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області до приватного підприємства «Шипшина» про стягнення грошової суми.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернулося Головне управління Держпродспоживслужби у Львівській області (далі - позивач) з позовною заявою до приватного підприємства «Шипшина» (далі відповідач, ПП «Шипшина»), в якій просить суд стягнути з відповідача на користь державного бюджету 7660,30 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради на адресу відповідача скеровано вимогу від 19.04.2019 про усунення порушення вимог ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу», а саме: самовільно встановлено спеціальну (і) конструкцію (ї) зовнішньої реклами, рекламоносій на фасаді будинку на вул. Пасічній, 153. На адресу позивача надійшло подання Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради від 30.05.2019 про порушення відповідачем вимог Закону України «Про рекламу». 18.07.2019 позивачем складено протокол №0158 про порушення законодавства про рекламу відповідачем. Надалі позивач на адресу відповідача скерував вимогу відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про рекламу» від 18.07.2019 про надання належним чином завірених копій документів, що мають відношення до справи та письмових пояснень за фактом вчинення порушення законодавства про рекламу.

Відповідач на вказану вимогу не відреагував, інформацію про вартість розміщеної реклами, розповсюдженої з порушенням вимог рекламного законодавства всупереч вимогам ст.ст. 26, 27 Закону України «Про рекламу» не надав.

Отже, позивач прийняв рішення №0168 про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу щодо відповідача.

За порушення ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу», а саме: самовільне розповсюдження та розміщення зовнішньої реклами у населеному пункті без дозволу органів місцевого самоврядування, рішенням Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 22.10.2019 №0025 на відповідача накладено штраф у розмірі 7660,30 грн. Листом від 22.10.2019 відповідачу скероване вказане рішення.

Відповідач добровільно штраф не сплатив, рішення про накладення штрафу не оскаржив, а тому для стягнення вказаного штрафу позивач звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 03.08.2020 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 02.09.2020 відкрито спрощене провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами.

23.09.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №47810). Відповідач вказав, що в кінці липня 2019 року отримав вимогу від 18.07.2019 про надання документів. Відповідач скерував позивачу належним чином завірені копії документів із супровідним листом, оскільки саме на основі документів відповідача визначено суму штрафу та отримано такі 14.08.2019, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Після отримання рішення про накладення штрафу №0025, відповідач направив скаргу №102 від 01.11.2019 голові Держпродспоживслужби та не порушив строки оскарження рішення. Жодних результатів оскарження скарги відповідач не отримав.

У документах, які відповідач скерував на вимогу від 18.07.2019 відсутня інформація про вартість розповсюдження реклами, а тому штраф розраховано неправомірно, оскільки у документах вказано вартість самої реклами (банера), а не вартість її розповсюдження.

Відповідач проти позовних вимог заперечив повністю. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою суду від 30.10.2020 у задоволенні клопотання про розгляд справи з викликом сторін відмовлено.

Відповідно до приписів ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 2 ст. 262 КАС України).

Суд на підставі позовної заяви, відзиву, а також долучених письмових доказів, -

в с т а н о в и в :

ПП «Шипшина» зареєстроване як юридична особа 22.05.2007, ідентифікаційний код юридичної особи 35145549.

19.04.2019 Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради ПП «Шипшина» скеровано вимогу №23/Р-2-1639, відповідно до якої повідомлено про порушення вимог ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу», а саме: самовільно встановлено спеціальну (і) конструкцію (ї) зовнішньої реклами, рекламоносій на фасаді будинку на вул. Пасічній, 153. Також запропоновано добровільно демонтувати самовільно встановлену конструкцію в термін до 26.04.2019, про що повідомити КП «Адміністративно-технічне управління» листом з долученням світлин місця після демонтажу. Попереджено, що у разі невиконання вимоги демонтаж буде здійснено КП «Адміністративно-технічне управління» примусово у будь-який робочий день після 26.04.2019 та буде покладено обов`язок компенсації витрат по демонтажу та зберіганню конструкції.

30.05.2019 Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради сформовано подання начальнику Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області №23/Р-2-2226 про порушення Закону України «Про рекламу» стосовно відповідача щодо порушення вимог ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу», а саме: самовільно встановлено спеціальну (і) конструкцію (ї) зовнішньої реклами, рекламоносій на фасаді будинку на вул. Пасічній, 153.

18.07.2019 позивачем складено протокол №0158 про порушення законодавства про рекламу стосовно відповідача щодо розміщення зовнішньої реклами на фасаді будинку за адресою: м. Львів, вул. Пасічна, 153, з ознаками порушення вимог ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу» без наявності дозволу на розміщення зовнішньої реклами від органів місцевого самоврядування, про що Головне управління Держпродспоживслужби у Львівській області поінформував Департамент економічного розвитку Львівської міської ради поданням від 30.05.2019 №23/Р-2-2226.

18.07.2019 позивач скерував позивачу вимогу №07-4-9/5436, відповідно до якої у тому числі для всебічного та ретельного розгляду справи стосовно порушення законодавства про рекламу просив відповідача відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про рекламу» надати до 15.08.2010 завірені належним чином копії: свідоцтва про державну реєстрацію або виписки з ЄДРПОУ; договору оренди приміщення чи документ на право власності або договір на право тимчасового користування місцем для розміщення рекламного засобу; договору з розповсюджувачем (рекламодавцем) реклами , актів виконаних робіт до нього; дозволу на розміщення зовнішньої реклами (якщо такий є); документів щодо вартості розповсюдженої реклами, та/або виготовлення реклами, та/або вартості розповсюдження реклами; документів, що підтверджують факт оплати за виготовлену рекламу (макетів реклами тощо, акти виконаних робіт; інших документів, що мають відношення до справи та письмові пояснення по факту вчинення порушення законодавства про рекламу.

Також повідомлено про розгляд справи про порушення законодавства про рекламу буде проведено 11.09.2019 о 10:00 год.

Листом від 02.08.2019 №0208/001 відповідач скерував позивачу на виконання вимоги від 18.07.2019 лист, у якому повідомив, що вартість рекламоносія розміром 15,62 м х 1,07 м, який був розміщений за адресою: м. Львів, вул. Пасічна, 153 становить 1532,06 грн. (без ПДВ) та зазначається у третій колонці рахунку-фактури та видаткової накладної, які додаються. Додатки до листа: виписка з ЄДРПОУ на ПП «Шипшина» від 15.01.2014; витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №16984309 від 10.12.2007; рахунок-фактура №СФ-0907 від 06.11.2017; видаткова накладна №14102 від 14.11.2017; видаткова накладна №141102 від 14.11.2017; платіжне доручення №20197 від 14.11.2017; довіреність від 17.01.2019 №1701/19-01.

Згідно з повідомлення про вручення вказаний лист одержано 14.08.2019.

На підставі протоколу про порушення законодавства про рекламу від 18.07.2019 №0158 щодо розповсюдження реклами відповідачем на фасаді будинку за адресою: м. Львів, вул. Пасічна, 153 з ознаками порушення вимог ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу» без наявності дозволу на розміщення зовнішньої реклами від органу місцевого самоврядування позивачем прийнято рішення №0168 про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу від 15.08.2019.

Згідно з протоколом №0178 від 11.09.2019 засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу встановлено, що в порушення вимог ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу» ПП «Шипшина» прийнято рішення про самовільне розміщення зовнішньої реклами на фасаді будинку за адресою: м. Львів, вул. Пасічна, 153 без дозволу органів місцевого самоврядування. Листом від 02.08.2019 №0208/001 (вх.№-19/6893 від 09.09.2019) ПП «Шипшина» поінформувало, що вартість розповсюдження реклами становила 1532,06 грн.

Рішенням №0025 від 22.10.2019 вирішено за порушення встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами накладено на розповсюджувача реклами ПП «Шипшина» штраф у розмірі 7660,30 грн. Також проінформовано, що у разі несплати штрафу такий стягуватиметься у судовому порядку.

Рішення скеровано відповідачу 22.10.2019.

Вказане рішення одержане відповідачем 29.10.2019, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач 01.11.2019 за №102 скерував на ім`я голови Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів скаргу на рішення №0025 від 22.10.2019 та просив таке скасувати.

Згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення така скарга одержана адресатом 05.11.2019.

Оскільки відповідач вказаний штраф не сплатив добровільно, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи справу, суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади рекламної діяльності в Україні, відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами на території України регулюються Законом України «Про рекламу» від 03.07.1996 №270/96-ВР (далі - Закон №270/96-ВР, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до положень ст. 1 цього Закону реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару; рекламодавець - особа, яка є замовником реклами для її виробництва та/або розповсюдження.

Згідно з ч. 1 ст.7 Закону №270/96-ВР основними принципами реклами є: законність, точність, достовірність, використання форм та засобів, які не завдають споживачеві реклами шкоди.

Частиною 3 ст. 7 Закону №270/96-ВР визначено, що реклама не повинна містити інформації або зображень, які порушують етичні, гуманістичні, моральні норми, нехтують правилами пристойності.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 26 Закону №270/96-ВР контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснює у межах своїх повноважень спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами. На вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов`язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону №270/96-ВР розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил (2067-2003-п), що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Під час видачі дозволів на розміщення зовнішньої реклами втручання у форму та зміст зовнішньої реклами забороняється.

Частиною 4 ст. 27 Закону №270/96-ВР, передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, за поданням державних органів, зазначених у ст. 26 цього Закону, або самостійно у випадках, передбачених цією статтею, крім тих, які віднесено виключно до компетенції Антимонопольного комітету України та які регулюються законодавством з питань авторського права та суміжних прав, накладає штрафи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, на:

- рекламодавців за вчинення дій, передбачених пунктом 1 частини другої цієї статті, у розмірі п`ятикратної вартості розповсюдженої реклами;

- виробників реклами за вчинення дій, передбачених пунктом 2 частини другої цієї статті, - у розмірі п`ятикратної вартості виготовлення реклами;

- розповсюджувачів реклами за вчинення дій, передбачених пунктом 3 частини другої цієї статті, - у розмірі п`ятикратної вартості розповсюдження реклами. Повторне вчинення перелічених порушень протягом року тягне за собою накладення штрафу у подвійному від передбаченого за ці порушення розмірі.

Частиною 9 ст. 27 Закону №270/96-ВР передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, може звертатися з позовом до суду щодо протиправних дій рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами.

Згідно з п. 1 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №667, Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів є центральним органом виконавчої влади, який в тому числі реалізує державну політику у галузі державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері.

Частинами 2, 3 ст. 26 Закону №270/96-ВР встановлено, що на вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов`язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.

Крім того, відповідний орган державної влади має право: вимагати від рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами усунення виявлених порушень вимог законодавства; вимагати припинення дій, що перешкоджають здійсненню державного контролю; надавати (надсилати) рекламодавцям, виробникам та розповсюджувачам реклами обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень; приймати рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, про визнання порівняння в рекламі неправомірним з одночасним зупиненням її розповсюдження; приймати рішення про зупинення розповсюдження відповідної реклами.

Органи державної влади зобов`язані повідомляти рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справ про порушення ними вимог законодавства про рекламу не менше ніж за п`ять робочих днів до дати розгляду справи.

Рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами під час розгляду питання про порушення цього Закону мають право: бути присутніми на засіданні державного органу під час розгляду питання про порушення ними цього Закону; подавати необхідні документи, давати пояснення; отримувати копію протоколу засідання та рішення державного органу, прийнятого щодо них; оскаржувати дії чи бездіяльність зазначеного державного органу та його посадових осіб до суду.

Особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону (ч. 1 ст. 27 Закону №270/96-ВР).

Згідно з ч. 2 ст. 27 Закону №270/96-ВР відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть:

1) рекламодавці, винні: у замовленні реклами продукції, виробництво та/або обіг якої заборонено законом; у наданні недостовірної інформації виробнику реклами, необхідної для виробництва реклами; у замовленні розповсюдження реклами, забороненої законом; у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами; у порушенні порядку розповсюдження реклами, якщо реклама розповсюджується ними самостійно;

2) виробники реклами, винні у порушенні прав третіх осіб при виготовленні реклами;

3 розповсюджувачі реклами, винні в порушенні встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами.

Питання накладення уповноваженими особами Держспоживінспекції та її територіальних органів в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) штрафів на рекламодавців, виробників і розповсюджувачів реклами за порушення законодавства про рекламу (крім штрафів, накладення яких належить виключно до компетенції Антимонопольного комітету і регулюється законодавством з питань авторського права та суміжних прав) регулює Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 №693 (далі - Порядок №693 ).

Пунктом 9 Порядку №693 встановлено, що підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу (далі - справа) є відповідний протокол, складений уповноваженою посадовою особою Антимонопольного комітету, Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, Мінфіну, НКЦПФР або Держспоживінспекції та її територіальних органів.

Відповідно до п. 11 Порядку №693 за наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи.

Справа розглядається у місячний строк з дня прийняття рішення про початок її розгляду (п. 12 Порядку №693).

Пунктом 13 Порядку №693 передбачено, що посадові особи Держспоживінспекції та її територіальних органів, які розглядають справу: - перевіряють відповідність реклами вимогам законодавства до змісту та достовірності реклами, порядку її виготовлення і розповсюдження; отримують документи, усні чи письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, що стосується порушень законодавства про рекламу; готують попередні висновки і вносять їх на розгляд Голови Держспоживінспекції, його заступників, начальників територіальних органів Держспоживінспекції, їх заступників.

Держспоживінспекція та її територіальні органи повідомляють рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справи не пізніш як за три дні до дати розгляду, а у невідкладних випадках - не пізніш як за один день (п. 14 Порядку №693).

Відповідно до п. 14 Порядку №693 Держспоживінспекція та її територіальні органи повідомляють рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справи не пізніш як за три дні до дати розгляду, а у невідкладних випадках - не пізніш як за один день.

Згідно з п. 16 Порядку №693 справа розглядається за участю представника особи, щодо якої порушено справу. В разі його відсутності справу може бути розглянуто, якщо незважаючи на своєчасне повідомлення про місце і час розгляду справи не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення розгляду справи.

За результатами розгляду справи приймається рішення, що оформляється у двох примірниках, один з яких залишається у Держспоживінспекції або її територіальному органі, другий - у 10-денний строк надсилається особі, стосовно якої було прийнято рішення, або видається її представникові під розписку (п. 18 Порядку №693).

Пунктом 20 Порядку №693 передбачено, що сума штрафів за порушення законодавства про рекламу сплачується добровільно або стягується в судовому порядку відповідно до законодавства.

Беручи до увагинаведені норми матеріального права та встановлені по справі обставини, суд дійшов висновку, що позивачем дотримано обов`язок щодо повідомлення відповідача у письмовому порядку про розгляд справи про порушення законодавства про рекламу.

Судом встановлено, що відповідач на розгляд справи про порушення вимог законодавства про рекламу, не прибув, хоча належним чином повідомлений про їх розгляд, що підтверджується доказами у справі.

Судом встановлено, що рішенням Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області №0025 від 22.10.2019, за порушення вимог ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу» на відповідача накладено штраф у розмірі 7660,30 грн., а саме: за самовільне розміщення зовнішньої реклами без дозволу органів місцевого самоврядування (самовільно встановлено спеціальну(і) конструкцію (ї) зовнішньої реклами, рекламо носій на фасаді будинку на вул. Пасічній, 153.

Відповідно до ч. 11 ст. 27 Закону №270/96-ВР рішення у справах про порушення законодавства про рекламу можуть бути оскаржені до суду.

Згідно з вимогами пункту 19, 20 Порядку №693 рішення у справі може бути оскаржено в установленому порядку; сума штрафів за порушення законодавства про рекламу сплачується добровільно або стягується в судовому порядку відповідно до законодавства.

Суд зважає на покликання відповідача щодо скерування скарги голові Державної служби України з питань безпечності харових продуктів та захисту споживачів, однак така скарга не може вважатись оскарженням у зв`язку з незгодою з рішенням. Як вказано вище чинним законодавством передбачено оскарження вказаного рішення у судовому порядку.

Доказів оскарження рішення від 22.10.2019 у судовому порядку відповідачем не надано.

Отже, штрафні санкції до порушників законодавства про рекламу застосовуються на підставі рішення Держпродспоживслужби, яке приймається за наслідками розгляду справи про порушення законодавства про рекламу, підставою для початку розгляду якої, у свою чергу, є протокол про порушення законодавства про рекламу.

Сума штрафної санкції, визначена за наслідками розгляду справи про порушення законодавства про рекламу, після закінчення строку на оскарження відповідного рішення, якщо його не було оскаржено, набуває статусу узгодженого грошового зобов`язання та підлягає сплаті до державного бюджету.

Не сплачені у добровільному порядку узгоджені штрафні санкції за правопорушення законодавства про рекламу підлягають стягненню з винних осіб у судовому порядку.

Доказами у справі підтверджено, що рішення про накладення штрафу за порушення вимог законодавства про рекламу відправлене відповідачу 22.10.2019, одержано відповідачем 29.10.2019. Однак, в добровільному порядку відповідачем рішення не виконано, штраф у сумі 7660,30 грн. - не сплачено.

Покликання відповідача на те, що позивачу надано документи на доказ вартості виготовлення реклами, а не розповсюдження, а тому штраф за розповсюдження реклами є незаконним критично оцінюються судом. На підставі системного аналізу норм Закону №270/96-ВР суд дійшов висновку, що у даному випадку термін «розповсюджувач» реклами вжитий до осіб винних у порушенні встановленому законом порядку розповсюдження та розміщення реклами (абз. 4 ч. 4 ст. 27 Закону №270/96-ВР, п. 3 ч. 2 ст. 27 Закону №270/96-ВР).

У документах наданих відповідачем позивачу зазначено вказано вартість виготовленої реклами, яку позивач поклав в основу при визначенні п`ятикратного розміру штрафу.

У даному випадку відповідач розповсюдив цю рекламу в єдиний спосіб, шляхом її розміщення, з порушенням встановленого законодавством порядку, тобто без дозволу місцевого самоврядування, всупереч приписам ч. 1 ст. 16 Закону №270/96-ВР. Цього порушення відповідач не спростував.

З долучених на виконанням вимоги позивача від 18.07.2019 документів на доказ вартості виготовленої реклами суд встановив, що позивач при визначенні суми штрафу керувався, зокрема, рахунком-фактурою від 06.11.2017, де вартість банера становить 1532,06 грн. (сума без ПДВ). Відтак сума штрафу у 5-ти кратному розмірі становить (1532,06 грн. х 5) 7660,32 грн. Таким чином, розраховуючи вартість штрафу відповідач діяв у чіткій відповідності з законодавством про рекламу та Податковим кодексом України (ч. 5 ст. 27 Закону №270/96-ВР).

Враховуючи те, що відповідач самостійно надав позивачу та суду документи для розрахунку суми штрафу, суд вважає помилковими та некоректними покликання відповідача в обґрунтування його правової позиції щодо внесення позивачем неправдивих відомостей в офіційні документи.

За наведених обставин, рішення №0025 від 22.10.2019 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу, яким накладено штраф на ПП «Шипшина» є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Згідно з приписами ст. 139 відшкодування судового збору суб`єкту владних повноважень позивачу, не передбачено.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 263, п.п. 15.5 п. 15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суд -

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Шипшина» (79040, м. Львів, вул. Городоцька, 357; ) на користь бюджету 7660 (сім тисяч шістсот шістдесят) грн. 30 коп.

5. Судовий збір з відповідача не стягувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складене та підписане 30.10.2020

Суддя Кравців О.Р.