Справа № 640/14022/19
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2020-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2020 року м. Київ № 640/14022/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Віп Вайн» (04080, м. Київ, вул.

Вікентія Хвойки, 18/14)

до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (04116, м.

Київ, вул. Шолуденка, 33/19)

про визнання протиправною та скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Віп Вайн» (надалі по тексту - позивач, ТОВ «Віп Вайн») з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (надалі по тексту - відповідач), в якому просить суд: визнати протиправною і скасувати вимогу відповідача про сплату боргу (недоїмки) від 03 липня 2019 року №Ю-263704-17 у сумі 54237,09 грн (надалі по тексту - оскаржувана вимога).

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржувана вимога складена відповідачем безпідставно, оскільки єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (надалі по тексту - єдиний внесок) сплачено позивачем у повному обсязі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Представник відповідача надав до суду відзив на адміністративний позов, у якому зазначив, що оскаржувана вимога складена відповідачем правомірно, а саме у зв`язку з наявністю у позивача недоїмки зі сплати єдиного внеску.

З огляду на викладене вище, справа розглядається в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі матеріалів.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

03 липня 2019 року відповідачем складено оскаржувану вимогу, згідно з якою, станом на 30 червня 2019 року за позивачем рахується заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 54237,09 грн.

Підставою для складення оскаржуваної вимоги стала несвоєчасна сплата позивачем єдиного внеску (код платежу 71010000).

Згідно звітів «Про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів» від 04 червня 2019 року № та від 01 липня 2019 року №, позивачем задекларовано нарахування єдиного внеску (код платежу 71010000) у розмірі 43780,00 грн та 43780,00 грн відповідно.

Під час сплати єдиного внеску за квітень, травень, червень 2019 року позивачем зазначено рахунок отримувача 2654.

Водночас, з 02 травня 2019 року почали функціонувати нові рахунки 3719 для сплати єдиного внеску, відкриті на рівні Державної казначейської служби України за кодом банку (МФО) 899998. Діючі рахунки по зарахуванню єдиного внеску з кодом банку (МФО) 820019, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві діють до 26 квітня 2019 року (включно), а починаючи з 02 травня 2019 року кошти, які сплачуватимуться платниками на старі рахунки, зараховуватись не будуть, а повертатимуться на рахунки платників.

Вказана інформація була доведена до відома платників податків.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що сплачені позивачем кошти у розмірі 20000,00 грн (платіжне доручення від 06 травня 2019 року №920), 25980,00 грн (платіжне доручення від 17 травня 2019 року №975), 19454,22 грн (платіжне доручення від 04 червня 2019 року №1084), 23780,00 грн (платіжне доручення від 19 червня 2019 року №1157), незважаючи на заяву позивача від 20 червня 2019 року №20/06/2019, на рахунки відповідача не зараховані. В інтегрованій картці позивача відсутні дані про зазначені суми.

Водночас, в інтегрованій картці зазначено, що станом на 30 червня 2019 року за позивачем обліковується недоїмка у розмірі 54237,09 грн.

Надаючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України №2464-VI. Норми вказаного Закону у даному рішенні застосовуються у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України №2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктами 1, 2, 4 частини 2 статті 6 Закону України №2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний: 1) своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; 2) вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; 4) подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

Пунктом 1 частини 10 статті 9 Закону України №2464-VI встановлено, що днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (частина 11 статті 9 Закону України №2464-VI).

З аналізу викладених положень вбачається, що у разі несплати, несвоєчасної сплати чи сплати не у повному обсязі єдиного внеску контролюючий орган застосовує до платника податків фінансові санкції.

У ході розгляду справи з`ясовано, що позивачем вчинялися дії, спрямовані на сплату єдиного внеску, однак фактично така сплата не відбулася, оскільки позивачем не була прийнята до уваги інформація щодо функціонування нових рахунків для сплати єдиного внеску, починаючи з 02 травня 2019 року.

У даному випадку допущена позивачем технічна помилка призвела не до зарахування коштів на інший рахунок, а саме до незарахування коштів взагалі, оскільки з 02 травня 2019 року діє інший рахунок. Кошти, сплачені на старі рахунки не зараховуються, а повертаються платнику податків. До того ж, як вже зазначено вище, факт зарахування коштів на рахунок контролюючого органу не підтверджується жодними доказами. Навпаки, інформація, яка міститься в інтегрованій картці позивача, свідчить про незарахування коштів, сплачених згідно платіжних доручень від 06 травня 2019 року №920, від 17 травня 2019 року №975, від 04 червня 2019 року №1084 та від 19 червня 2019 року №1157.

Щодо посилання позивача на подання заяви про зарахування коштів, помилково сплачених на інший рахунок, суд зазначає, що сплачені позивачем кошти, виходячи з викладеного вище, не були зараховані на відповідний рахунок. Також суду не відомо про результати розгляду такої заяви.

Водночас, даними, які містяться в інтегрованій картці платника, підтверджується факт погашення недоїмки по єдиному внеску згідно платіжного доручення від 02 липня 2019 року №1230 (20000,00 грн), від 11 липня 2019 року №1277 (10457,09 грн), від 11 липня 2019 року №1299 (5509,30 грн), від 19 липня 2019 року №1326 (20500,00 грн).

Станом на 19 липня 2019 року за позивачем рахувалася переплата у розмірі 2229,30 грн.

За правилами частин 1-4 статті 25 Закону №2464-VI рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Форма вимоги про сплату боргу (недоїмки) для платника єдиного внеску - фізичної особи станом на 03 липня 2019 року затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449 «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (надалі по тексту - Інструкція №449) та наведена у додатку 7 до вказаної Інструкції.

Згідно розділу VI зазначеної вище Інструкції, до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій); платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Під частковим зменшенням суми недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованості зі сплати фінансових санкцій) для цілей цього пункту вважається зменшення загальної суми боргу (недоїмки) з єдиного внеску, яка включає нараховані та несплачені суми єдиного внеску (фінансових санкцій) за останній календарний місяць, в якому відбулось таке зменшення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Сума боргу у вимозі проставляється в гривнях з двома десятковими знаками після коми.

Протягом 10 календарних днів із дня одержання вимоги про сплату боргу (недоїмки) платник зобов`язаний сплатити зазначені у пункті 1 вимоги суми недоїмки, штрафів та пені.

У разі незгоди з розрахунком органу доходів і зборів суми боргу (недоїмки) платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання вимоги, узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) в адміністративному або судовому порядку.

Таким чином, підсумовуючи все вищевикладене, суд робить висновок про правомірність складення оскаржуваної вимоги та, як наслідок, відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно з вимогами частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Закону, що і було зроблено позивачем.

Відповідно до вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи, що суд прийшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні адміністративного позову, підстави для присудження на користь позивача понесених ним судових витрат, відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Віп Вайн» відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя А.Б. Федорчук