Справа № 640/19033/19
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2020-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2020 року м. Київ № 640/19033/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клименчук Н.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) про припинення чинності арешту майна та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) (надалі - Відповідач), у якій просить суд припинити чинність арешту майна позивача, накладеного постановою про відкриття виконавчого провадження №21347718 від 03.09.2011 та зобов`язати Відповідача внести зміни до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог Позивачем зазначено, що про те, що виконавче провадження №21347718 закінчено у 2011 році, однак Відповідачем не припинено чинність арешту майна боржника.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.11.2019 відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні 04.06.2020 на підставі заяви Позивача про розгляд справи без його участі та у зв`язку із неявкою Відповідача суд, керуючись положеннями частини 3 статті 194 та частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України постановив здійснювати подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено наступне.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначено, що Відповідачем накладено арешт на майно Позивача, а саме: квартира АДРЕСА_1 у рамках виконавчого провадження №21347718.

Так, відповідно до постанови відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві від 01.12.2011 ВП №21347718 про закінчення виконавчого провадження, копія якої наявна в матеріалах справи, припинено чинність арешту майна боржника.

Відповідно до листа Відповідача від 20.09.2019 №67343 у відповідь на запит Позивача зазначено, що виконавче провадження №21347718 знищено за закінченням строку зберігання. Крім того, зазначено, що на виконанні у Відповідача не перебувають виконавчі провадження щодо ОСОБА_1 .

Позивачем на підтвердження арешту нерухомого майна, належного йому на праві власності, надано до матеріалів справи роздруківку електронного листа щодо наявності обтяження у вигляді арешту нерухомого майна на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві від 27.08.2010 №21163688.

Вважаючи протиправним арешт нерухомого майна, Позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Оцінивши за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 4 статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) встановлено, що державний виконавець відділу державної виконавчої служби, якому доручено проведення перевірки зазначеної інформації, у разі виявлення майна боржника повинен здійснити його опис та арешт.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

З матеріалів справи слідує, що арешт майна, накладеного при виконання виконавчого провадження №21347718 припинено відповідно до постанови відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві від 01.12.2011 ВП №21347718 про закінчення виконавчого провадження.

Крім того, виконавче провадження №21163688, на підставі якого накладено арешт на нерухоме майно Позивача, також закінчено, відповідно до інформації з Автоматизованої системи виконавчого провадження, яка є у відкритому доступі на веб-сайті https://asvpweb.minjust.gov.ua/ (т. І а.с. 30).

Отже, арешт, накладений на нерухоме майно ОСОБА_1 при виконанні виконавчих проваджень №21347718 та №21163688 підлягає припиненню.

Позивачем у позовних вимогах вказано тільки про виконавче провадження №21347718, однак, враховуючи те, що згідно матеріалів справи арешт накладено також при здійсненні виконавчого провадження №21163688, суд дійшов висновку, що для повного захисту порушеного права Позивача, наявні підстави для припинення чинності арешту, накладеного при виконанні виконавчих проваджень №21347718 та №21163688.

Згідно із частинами 1, 2 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Відповідно до частини 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

2. Припинити чинність арешту накладеного відділом державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві на майно ОСОБА_1 у виконавчих провадженнях №21347718 та №21163688.

3. Присудити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) (03151, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 76 А, ).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Н.М. Клименчук