Справа № 487/3784/20
Суддя: Карташева Т. А.
Дата ухвалення: 2020-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/3784/20
Провадження № 2-а/487/113/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Карташевої Т.А.,

за участю секретаря Бурятинської В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Заводського району м. Миколаєва справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника командира роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Головешкіна Сергія Віталійовича, Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

06.07.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в Миколаївській області Головешкіна С.В., Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову ДП18 №683288 інспектора патрульної поліції УПП в Миколаївській області Головешкіна Сергія Віталійовича.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 31.05.2020 року його автомобіль був зупинений працівниками патрульної поліції та відносно нього було складено постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП. Під час зупинення транспортного засобу працівники поліції не діяли в межах, визначених законодавством, явно перевищували свої повноваження та безпідставно зупинили його. Після зупинки працівники поліції безпідставно почали вимагати в нього пред`явити посвідчення на право керування транспортним засобом, не пояснюючи при цьому причину зупинки. Жодних матеріалів, які стали підставою для зупинки транспортного засобу працівниками поліції не складалось, що свідчить про незаконність та безпідставність їх вимог про пред`явлення вищевказаних документів. Вн повідомляв працівників поліції, що не відмовляється надавати документи, але через незаконність їх дій надасть документи в присутності працівників Управління моніторінгу і дотримання прав людини в діяльності МВС. За такого вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, а постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною, невмотивованою та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні 16.10.2020 підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні, пояснював, що був безпідставно зупинений працівниками поліції, які повідомили, що він не був пристебнутий ременем безпеки, проте, це не відповідає дійсності, оскільки він був пристебнутий, а ремень відстебнув після зупинки транспортного засобу, що не може бути порушенням. На прохання надати докази цієї обставини, інспектор поліції почав йому погрожувати, а потім повідомив, що його автомобіль у розшуку. Він дійсно не пред`явив документи інспектору поліції, оскільки ніяких правил не порушував. 19.10.2020 ОСОБА_1 надав суду заяву, в якій просив подальший розгляд здійснювати без його участі, а також письмово виклав свою версію подій, що відбувалися 31.05.2020р.

Представник УПП в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Коваль А.В. до судового засідання не з`явився, суду надав відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що під час патрулювання 31.05.2020р. ЗКР ОСОБА_2 разом з напарником було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме: водій автомобіля Daewoo Nubira, державний номерний знак НОМЕР_1 , обладнаний засобами пасивної безпеки (ременем безпеки), але яким водій не був пристебнутий. Після чого поліцейський подав сигнал про зупинку транспортного засобу на підставі ст. 35 Закону України "Про національну поліцію". Працівниками поліції після зупинки було здійснено перевірку зазначеного автомобіля відповідно до бази інформаційного порталу Національної поліції та встановлено, що номерні знаки НОМЕР_1 знаходяться в розшуку, як викрадені. Водію ОСОБА_1 було роз`яснено суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів, проте водій не виконав законну вимогу поліцейського та категорично відмовився пред`являти посвідчення водія. Встановивши порушення вимог п. 2.3 "в" та 2.4 "а" ПДР, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпА, на підставі ст. 36 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Факт правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення, доповідною запискою про результати перевірки інформації у зверненні ОСОБА_1 та письмовим рапортом ЗКР Головешкіна С.В.

Заслухавши ОСОБА_1 та його представника - адвоката Медюка О.О., дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд вважає, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 31.05.2020 року заступником командира роти №1 батальйону №4 УПП в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Головешкіним С.В. було розглянуто справу відносно ОСОБА_1 , який 31.05.2020 року о 12:00 год. в м. Миколаєві по вул. Херсонське шосе керував транспортним засобом «DAEWOO NUBIRA» д/н НОМЕР_1 , та не був пристебнутий ременем безпеки, на транспортному засобі державний номерний знак НОМЕР_1 перебуває в розшуку, та не пред`явив посвідчення водія на право керування т/з, чим порушив вимоги п.п. 2.4-а Правил дорожнього руху України. За наслідками розгляду справи було прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №683288, відповідно до якої, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

На підставі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Приписами пункту 1.3. Правил дорожнього руху України (затв. Постановою КМУ від 10.10.2001р. №1306), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Відповідно до п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту технічний талон);

в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції;

г) на маршрутних транспортних засобах схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, документацію відповідно до вимог спеціальних правил;

ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення) (редакція від 27.03.2019);

д) у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знаку Розпізнавальний знак "Інвалід" «Водій з інвалідністю» документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності) (підпункт додано 11.07.2018).

Відповідно до п.2.4-а на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 Правил дорожнього руху України.

Згідно зі ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з ч.1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом п.22 ч.1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про національну поліцію" встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Як вбачається із пояснень позивача, Правила дорожнього руху він не порушував, працівниками патрульної поліції зупинений безпідставно, без пояснень причини зупинки автомобіля. Складена відносно нього постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є незаконною та необґрунтованою. Вважає, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, є недоведеною.

Так, в судовому засіданні було досліджено відеозапис, наданий позивачем ОСОБА_1 , на якому відтворені обставини зупинки водія ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції.

З вказаного відеозапису вбачається, що співробітник поліції повідомив ОСОБА_1 підставу для зупинки транспортного засобу під його керуванням, а саме те, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем не пристебнувшись ременем безпеки, що є порушенням вимог п.2.3 "в" ПДР України. Після цього працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пред`явити документи, зазначені в п.2.1 ПДР України. Оскільки ОСОБА_1 не погодився з причиною зупинки його транспортного засобу, то категорично відмовився пред`явити посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортним засобом, при цьому сперичаючись зі співробітниками поліції.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, зокрема у випадку вчинення особою правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для зупинки водія ОСОБА_1 стало порушення останнім п.2.3 "в" Правил дорожнього руху України, тобто керування транспортним засобом особою з непристебнутим ременем безпеки, за що відповідальність передбачена ч.5 ст. 121 КУпАП.

Проте адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 було складено за ч.1 ст. 126 КУпАП, з урахуванням положень ст. 36 КУпАП, оскільки стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Посилання ОСОБА_1 на неналежну поведінку співробітників поліції спростовуються переглянутим в судовому засіданні відеозаписом з місця події, а також доповідною запискою про результати перевірки інформації, викладеної у зверненні громадянина ОСОБА_1 , складеною старшим інспектором адміністративної практики управління патрульної поліції в Миколаївській області майором поліції Рубаном Ю., погодженою начальником адміністративної практики управління патрульної поліції в Миколаївській області майором поліції Вербовенко В., відповідно до якої дії заступника командира 1 роти 4 батальйону УПП в Миколаївській області старшого лейтенанта поліції Головешкіна С.В. в частині винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 визнано такими, що відповідають вимогам діючого законодавства.

З вищевказаного слідує, що факт порушення позивачем ч.1 ст.126 КУпАП є доведеним, а відтак, відповідачем, в даному випаду, було цілком правомірно накладено на позивача спірне адміністративне стягнення у вигляді штрафу розмірі 425 грн., а те, що особа не визнає факту правопорушення чи свою вину, не звільняє її від адміністративної відповідальності у випадку її об`єктивної винуватості.

За такого, суд приходить до висновку, що постанова серії ДП18 №683288 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП, є обґрунтованою та законною, а тому адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Враховуючи зазначене вище, керуючись ст.ст. 5-9, 77, 194, 211, 241, 242, 245, 246, 250, 287 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до заступника командира роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Головешкіна Сергія Віталійовича, Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: заступник командира роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Головешкін Сергій Віталійович, місцезнаходження: 54056, м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1-Б/1.

Відповідач: Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: 54056, м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1-Б/1,: .

Суддя Т.А. Карташева