Справа № 200/6907/20-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2020-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2020 р. Справа№200/6907/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Христофорова А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача в нездійсненні перерахунку сум індексації щомісячних страхових виплат позивачки за період з 01 квітня 2001 року без врахування розміру пенсії позивачки та з визначенням базових місяців в яких відбулося підвищення пенсійних виплат та компенсації втрати частини доходу, обрахованої по день фактичної сплати відповідних сум індексації;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату на користь позивачки донарахованої суми індексації щомісячних страхових виплат за період з 01 квітня 2001 року, без врахування розміру пенсії позивачки, та з визначенням базових місяців в яких відбулося підвищення страхових виплат, а також компенсації втрати частини доходів в зв`язку з несвоєчасністю виплати індексації страхових виплат за період з 01 квітня 2001 року по день фактичної сплати донарахованих сум індексації щомісячних страхових виплат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням суду у справі №200/5060/19-а, залишеним без змін рішенням суду апеляційної інстанції від 12 листопада 2019 року, визнано протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації щомісячних страхових виплат за період з 01.04.2001 року, з урахуванням фактично виплачених сум. Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити індексацію щомісячних страхових виплат позивачці за період з 01.04.2001 року, з урахуванням фактично виплачених сум, та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати індексації щомісячних страхових виплат з 01.04.2001 року по день фактичної сплати відповідних сум індексації щомісячних страхових виплат.

На виконання судового рішення відповідачем були здійснені перерахунок та виплата індексації страхових виплат позивачки за період з 01 квітня 2001 року з урахуванням фактично виплачених сум, та компенсація втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати індексації щомісячних страхових виплат за період 01 квітня 2001 року по день фактичної сплати відповідних сум індексації страхових виплат.

Однак, з наданого відповідачем розрахунку сум індексації та компенсації втрати частини доходів вбачається, що відповідач в порушення вимог діючого законодавства, при здійсненні перерахунку взяв розмір отриманої позивачкою пенсії та визначив базовими, місяці, в яких відбулось підвищення не страхових, а пенсійних виплат, що у свою чергу призвело до зменшення сум індексації.

Посилаючись на протиправність визначення відповідачем базового місяця для проведення індексації страхових сум місяця в якому відбулося підвищення пенсійних виплат, який є базовим лише для органів Пенсійного фонду України, а не для органів Фонду соціального страхування які проводять виплати щомісячних страхових сум, наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, зазначивши, що відповідно до пункту 5 Порядку індексації грошових доходів населення передбачено, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення.

Зазначено, що діючим законодавством не передбачений обов`язок Фонду щодо самостійного збирання будь-якої інформації стосовно особи, яка перебуває на обліку у відділенні, направлення запитів до місця її працевлаштування, Пенсійного фонду, оскільки надавати до Фонду документи, що впливають на умови та розмір її матеріального забезпечення, це насамперед обов`язок застрахованої особи.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ та п.5 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. № 159, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Отже, компенсація повинна бути обчислена при виплаті доходу, у зв`язку із чим, позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів, є передчасними.

Також, посилаючись на те, що раніше позивачка вже зверталась до суду з позовною заявою про той самий предмет і з тих самих підстав (справа № 200/5060/19-а), вважає недоцільним розгляд даної справи.

Позивачкою до суду надана відповідь на відзив, в якій наголошено на відмінності предметів оскарження у даній справі, та справі № 200/5060/19-а, з тих підстав, що у даній справі предметом оскарження є неправильне нарахуванні і виплата індексації страхових виплат позивачки за період з 01 квітня 2001 року, з врахуванням розміру пенсії та з визначенням базових місяців в яких відбулося підвищення пенсійних виплат, а не нарахування та невиплата індексації щомісячних страхових виплат за вказаний період, що було предметом розгляду у справі № 200/5060/19-а.

Ухвалою суду від 31 липня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Заяв від учасників справи про поновлення/продовження процесуальних строків, для вчинення процесуальних дій, у відповідності до положень п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України, до суду не надходило, отже, суд проводить розгляд справи у письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

Саме по собі оголошення карантину не зупиняє роботи судів, участь учасників справи в судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, та сторонами не повідомлено причин, які безпосередньо перешкоджають розгляду даної справи за наявними у ній доказами.

З`ясовуючи те чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи встановлено, та не заперечується сторонами, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , перебуває на обліку в Бахмутському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2019 року у справі № 200/5060/19-а, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року, визнано протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації щомісячних страхових виплат за період з 01.04.2001 року, з урахуванням фактично виплачених сум. Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити індексацію щомісячних страхових виплат позивачці за період з 01.04.2001 року, з урахуванням фактично виплачених сум, та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати індексації щомісячних страхових виплат з 01.04.2001 року по день фактичної сплати відповідних сум індексації щомісячних страхових виплат (а.с. 21-29).

Сторонами не заперечується, що на виконання судового рішення, відповідачем здійснений перерахунок та виплата індексації страхових виплат позивачки за період з 01 квітня 2001 року з урахуванням фактично виплачених сум, та компенсація втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати індексації щомісячних страхових виплат за період 01 квітня 2001 року по день фактичної сплати відповідних сум індексації страхових виплат.

Відповідачем не заперечується, що при здійсненні перерахунку ним був узятий розмір отриманої позивачкою пенсії та визначені базовими місяці, в яких відбулось підвищення пенсійних виплат.

Отже, вказані обставини не є спірними у цій справі.

Згідно із листом Бахмутського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 08.07.2020 року № 18.03.1/2503, наданим у відповідь на заяву позивачки, позивачці повідомлено, що розрахунок, нарахування та виплата індексації щомісячних страхових виплат разом з компенсацією втрати частини доходів були проведені у відповідності до вимог діючого законодавства (а.с. 34).

Дослідивши спірні правовідносини та надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначає Закон № 1105-XIV, який набрав чинності з 01 квітня 2001 року.

Вказаний Закон передбачає індексацію суми страхової виплати.

Так, відповідно до частини 15 статті 42 Закон № 1105-XIV в редакції, яка була чинною, до 11 жовтня 2017 року було передбачено, що індексація суми страхової виплати провадиться відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 1 Закону № 1282-XII, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; поріг індексації - це величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Статтею 2 вказаного Закону, яка визначає об`єкти індексації грошових доходів населення, в редакції, яка була чинною та підлягала застосуванню до 11 жовтня 2017 року, було визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування (абз.5 ч. 1 ст. 2).

Частиною 5 статті 2 Закону № 1282-XII визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно зі статтею 4 цього Закону, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі: до 01 січня 2016 року - 101 відсоток, після 01 січня 2016 року - 103 відсотки (з 01 січня 2016 року набрав чинності Закон від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, яким внесено зміни до вказаного Закону, зокрема змінено відсоток порогу індексації в сторону збільшення).

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Згідно зі статтею 8 Закону № 1282-XII перегляд розмірів державних соціальних гарантій та гарантій оплати праці відповідно до умов, визначених цим Законом, здійснюється уповноваженими на це органами протягом місяця, у якому виникли підстави для перегляду.

За наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.

З 11 жовтня 2017 року набрав чинності Закон № 2148-VIII, яким, зокрема: частину 15 статті 42 Закону № 1105-XIV викладено в редакції, згідно з якою індексація суми страхової виплати проводиться відповідно до частини 2 статті 37 цього Закону; абзац 5 частини 1 статті 2 Закону № 1282-XII викладено в редакції, згідно з якою індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, - суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їхніх сімей і пенсій, які індексуються відповідно до закону за цими видами страхування.

Статтею 5 Закону № 1282-XII передбачено, що індексація виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших видів соціальної допомоги проводиться відповідно за рахунок фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частини 15 статті 42 Закону № 1105-XIV індексація суми страхової виплати проводиться відповідно до частини другої статті 37 цього Закону, якою передбачено, що перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться також у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати. Таке перерахування провадиться з 1 березня наступного року відповідно до коефіцієнта, затвердженого Кабінетом Міністрів України на підставі даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року (далі - Порядок № 1078, у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Положеннями абзаців 1-3 пункту 10 Порядку № 1078 встановлено, що у разі, коли потерпілому внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання одночасно із щомісячною грошовою сумою, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, виплачується пенсія, в першу чергу індексується щомісячна грошова сума.

Якщо особам, які перебували на утриманні потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, одночасно із щомісячною страховою виплатою виплачується пенсія, в першу чергу індексується сума щомісячної страхової виплати.

Індексація пенсій у випадках, зазначених у першому і другому абзацах цього пункту, провадиться органами Пенсійного фонду на підставі довідок відділень виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, в яких зазначається сума призначеної страхової виплати, проіндексована її сума і сума індексації.

Таким чином, виходячи з наведених вище положень, правові підстави для здійснення індексації одного виду грошового доходу (щомісячної страхової виплати) населення у разі підвищення розміру іншого (пенсії), - відсутні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 17 травня 2019 року у справі № 824/497/16-а (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 81795779).

Стосовно позовних вимог про виплату компенсації втрати частини доходів в зв`язку з несвоєчасністю виплати індексації страхових виплат за період з 01 квітня 2001 року по день фактичної сплати донарахованих сум індексації щомісячних страхових виплат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-ІІІ (далі - Закон №2050-ІІІ) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Стаття 2 Закону №2050-III визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

У відповідності до статті 3 Закону №2050-ІІІ, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно зі статтею 4 даного Закону, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159).

Пунктами 2, 3 вказаного Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.

Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:

- пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);

- соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);

- стипендії;

- заробітна плата (грошове забезпечення).

Згідно з пунктом 4 цього Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Системний аналіз даних положень дає змогу дійти висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів.

При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 16.05.2019 у справі № 134/89/16-а, від 10.02.2020 у справі № 134/87/16-а, від 05.03.2020 у справі №140/1547/19.

Враховуючи, що у цій справі встановлено, що за період з 01 квітня 2001 позивачці не був нарахований та виплачений у повному/відповідному розмірі дохід у вигляді сум індексації страхових виплат, про здійснення донарахування та виплати яких у даній справі просить позивачка а саме нарахування останніх без врахування розміру пенсії, та з визначенням базових місяців в яких відбулося підвищення страхових, а не пенсійних виплат, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача здійснити компенсацію втрати частини доходів в зв`язку з несвоєчасністю виплати індексації страхових виплат за період з 01 квітня 2001 року по день фактичної сплати донарахованих сум індексації щомісячних страхових виплат (які у даному випадку лише підлягають донарахуванню та виплаті), є передчасними, а відтак правові підстави для їх задоволення наразі відсутні.

Доходячи таких висновків суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 16 квітня 2020 року у справі № 200/11292/19-а, за наслідками розгляду касаційної скарги особи на рішення судів попередніх інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача УВДФСС України в Донецькій області нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати індексації щомісячних страхових виплат по день фактичної сплати відповідних сум індексації щомісячних страхових виплат.

Залишаючи касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанції без змін, Верховним Судом не прийняті до уваги посилання скаржника про те, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але невиплачені, згідно позицій наведених у постановах Верховного Суду України від 19.12.2011 (справа № 6-58цс11), від 11.07.2017 року (справа № 21-2003а16), та Верховного Суду у постановах від 20.02.2018 (справа № 336/4675/17), від 21.06.2018 (№ 523/1124/17), від 03.07.2018 (справа № 521/940/17).

Натомість, вирішуючи спірне питання Верховним Судом застосовні позиції висловлені в постановах Верховного Суду від 16.05.2019 у справі № 134/89/16-а, від 10.02.2020 у справі № 134/87/16-а, від 05.03.2020 у справі №140/1547/19.

У зв`язку із наведеним, враховуючи положення частини 5 ст. 242 КАС України, суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, враховує вищевказані останні висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду від 16 квітня 2020 року у справі № 200/11292/19-а, від 16.05.2019 року у справі № 134/89/16-а, від 10.02.2020 року у справі № 134/87/16-а, та від 05.03.2020 року у справі №140/1547/19, та не знаходить підстав для не застосування останніх.

При цьому суд зазначає, що аналіз положень статей 2, 5 КАС України свідчить про те, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому. Судом у конкретній справі вирішується спір, предмет якого існує на час розгляду справи. Суд не може розглядати вимоги на майбутнє у зв`язку із вірогідним настанням можливих порушень. Резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє, у зв`язку із чим суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату на користь позивачки компенсації втрати частини доходів в зв`язку з несвоєчасністю виплати індексації страхових виплат, яка здійснюється в день виплати основної суми доходу.

В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач буде ухилятися від виконання у визначений чинним законодавством спосіб рішення суду у даній справі.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Підсумовуючи наведене, беручи до уваги наявні в матеріалах справи письмові докази та встановлені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Посилання відповідача про недоцільність розгляду даної справи суд не приймає, оскільки предмет і підстави позову у даній справі не є тотожними у справі № 200/5060/19-а.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить з наступного.

Ухвалою суду від 31 липня 2020 року позивачці було відстрочено сплату судового збору за звернення до суду із даним позовом, до ухвалення судового рішення у справі.

Нормами частини другої статті 133 КАС України встановлено, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Частиною першою статті 139 КАС України закріплено, що при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, частиною 8 статті 139 КАС України передбачено, що у випадку якщо, зокрема, спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З урахуванням встановлених у справі обставин, враховуючи, що спір в даному випадку виник внаслідок неправильних дій відповідача, суд приходить до висновку про покладення на відповідача судових витрат у повному обсязі, а саме у сумі 840,80 грн., які слід стягнути за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 2,5-14,19-22,72-78,94,132-143,159-165,241-247,255,295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, 5, ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в нездійсненні перерахунку сум індексації щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2001 року без врахування розміру пенсії та з визначенням базових місяців в яких відбулося підвищення пенсійних виплат та компенсації втрати частини доходу, обрахованої по день фактичної сплати відповідних сум індексації.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату на користь ОСОБА_1 донарахованої суми індексації щомісячних страхових виплат за період з 01 квітня 2001 року, без врахування розміру пенсії, та з визначенням базових місяців в яких відбулося підвищення страхових виплат, з урахуванням фактично виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, буд. 5, ) на користь Державного бюджету України судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров