Справа № 520/8965/2020
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2020-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2020 р. № 520/8965/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Єгупенка В.В.,

розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (м. Харків, вул. Пушкінська, 46) про скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним позовом, в якому просила скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 26.06.2017 року форми «Ф» №126-2009-1310 на суму 27198,96 грн. Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 26.06.2017 року форми «Ф» №127-2009-1310 на суму 7471,52 грн. Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 14.06.2018 року форми «Ф» №0-2009 на суму 8675,20 грн. Скасувати додаткове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 14.06.2018 року форми «Ф» №0-2009 на суму 31580,80 грн.

Відповідачем надано відзив на адміністративний позов, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки Головним управлінням ДПС у Харківській області податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за об`єкт нежитлової нерухомості нараховано правомірно, згідно норм чинного законодавства.

Відповідно до положень ст.ст.12, 171, 257, 262 КАС України розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи адміністративного позову, суд дійшов наступного.

Судовим розглядом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Харківській області винесені податкові повідомлення - рішення від 26.06.2017 №126-2009-1310, №127-2009-1310 та від 14.06.2018 №0-2009, №0-2009, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачені фізичною особою за податковий період 2016 рік у розмірі 34670,48 грн. та за податковий період 2017 рік у розмірі 40256 грн.

Об`єктом оподаткування, визначено нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме: нежитлові будівлі, загальною площею 2516 кв. м, що складаються з нежитлової будівлі (склад-овочесховище літ. А-1 заг. пл. 1973,80 кв.м) та нежитлові будівлі (м?ясозабійний цех літ. Б-1 заг. пл. 542 кв. м), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказані об`єкти належать ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Позивач в обґрунтування адміністративного позову зазначила, що вона є фізичною особою - підприємцем, платником єдиного податку другої групи, яка займається, зокрема, розведенням свиней, допоміжною діяльністю у рослинництві, розведенням іншої великої рогатої худоби та буйволів, розведенням свійської птиці.

Вищевказані об`єкти нерухомого майна, на які ОСОБА_1 нарахований податок, використовуються нею для обслуговування своєї сільськогосподарської діяльності, зокрема вирощування та утримання свиней, гаражування сільськогосподарської техніки, зерносховища, зберігання та виготовлення кормів, а тому є будівлями сільськогосподарського товаровиробника.

Відтак, на думку позивача, вказані нежитлові будівлі не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що зумовило звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенції контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року №71-VIII запроваджено новий місцевий податок, а саме податок на майно, який складається з трьох різновидів: транспортний податок, податок на майно, відмінне від земельної ділянки, та плата за землю.

За правилами підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України).

Відповідно до підпункту 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Згідно із статтею 10 ПК України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є місцевим податком.

За змістом підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 ПК України органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості інформацію щодо ставок та наданих пільг юридичним та/або фізичним особам зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1. пункту 266.2 статті 266 ПК України).

Відповідно до підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 цього Кодексу не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Правовий аналіз цієї норми зумовив висновок, що її застосування передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач є фізичною особою - підприємцем, платником єдиного податку другої групи, що підтверджується витягом з реєстру платників єдиного податку, видами господарської діяльності згідно коду КВЕД 47.22 є роздрібна торгівля м`ясом і м`ясними продуктами в спеціалізованих магазинах, 01.46 - розведення свиней, 47.29 - роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах, 01.61 - допоміжна діяльність у рослинництві, 01.42 - розведення іншої великої рогатої худоби та буйволів, 01.47 - розведення свійської птиці.

Проблемою спору у справі є питання того, чи є позивач, як фізична особа, сільськогосподарським товаровиробником, на якого поширюється пільга, передбачена підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Податкового кодексу України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

За визначенням підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Застереження в підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України щодо цілей глави 1 розділу ХIV Податкового кодексу України не означає, що у інших випадках, передбачених цим Кодексом, термін "сільськогосподарський товаровиробник" має інше змістовне навантаження.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2019 року у справі № 0340/1905/18.

Поряд із цим на користь висновку, що нормою підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України передбачено податкова пільга, в тому числі і для фізичних осіб, свідчить і подальше законодавче уточнення правового регулювання. Законом України від 23 листопада 2018 року №2628-VIII, підпункт "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України викладено в новій редакції, згідно з якою не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Тобто, законодавець уточнив з 01 січня 2019 року, що сільськогосподарським товаровиробником є юридичні і фізичні особи. А відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію Наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року № 507, клас «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (1271) включає: будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін. Цей клас не включає: споруди зоологічних та ботанічних садів.

Відтак, перелік будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства, визначений наведеною нормою, не є вичерпним та містить лише одне виключення.

Слід зауважити, що встановлена підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України пільга стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Визначення "сільськогосподарський товаровиробник" також міститься у статті 1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років" від 18 січня 2001 року N 2238-ІІІ, сільськогосподарський товаровиробник - фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Як зазначалося, об`єктом оподаткування згідно спірних податкових повідомлень - рішень, визначено нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме: нежитлові будівлі, загальною площею 2516 кв. м, що складаються з нежитлової будівлі (склад-овочесховище літ. А-1 заг. пл. 1973,80 кв. м) та нежитлові будівлі (м?ясозабійних цех літ. Б-1 заг. пл. 542,20 кв. м), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належать ОСОБА_1 на праві приватної власності, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Належні позивачу зазначені приміщення, з огляду на їх використання у сільськогосподарській діяльності, відноситься до будівель сільськогосподарського призначення та фактично є нерухомістю сільськогосподарського товаровиробника.

Отже, вказана нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в силу положень пункту "ж" підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду 04 грудня 2018 року у справі № 649/593/16-а, від 24 квітня 2020 року у справі № 540/2206/19, у яких судами застосовано підпункт «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України у подібних правовідносинах.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а відповідачем доказів на підтвердження протилежного суду не надано, спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Розподіл судових витрат здійснюється за правилами ст.139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-263, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (м. Харків, вул. Пушкінська, 46) про скасування податкових повідомлень - рішень - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 26.06.2017 року форми «Ф» №126-2009-1310 на суму 27198,96 грн.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 26.06.2017 року форми «Ф» №127-2009-1310 на суму 7471,52 грн.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 14.06.2018 року форми «Ф» №0-2009 на суму 8675,20 грн.

Скасувати додаткове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 14.06.2018 року форми «Ф» №0-2009 на суму 31580,80 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Харківській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Єгупенко