Справа № 414/2045/20
Суддя: Акулов Є. М.
Дата ухвалення: 2020-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2020 року Справа № 414/2045/20

Провадження № 2-а/414/39/2020

Кремінський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Акулова Є.М.,

за участі секретаря Дегтяренко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кремінна адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП Лубенського ВП старшого лейтенанта поліції Якименко Віталія Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора СРПП Лубенського ВП старшого лейтенанта поліції Якименко Віталія Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України, в обгрунтування якого вказав, що постановою інспектора Лубенського ВП ГУНП в Полтавської області серія БАБ № 210550 від 19 вересня 2020 року на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст.122 КУпАП, -штраф, у розмірі 255,00 грн. Відповідно до змісту вищезазначеної постанови, позивач 19.09.2020року о 12 год.50 хв. зупинив керований ним транспортний засіб марки RENAULT СLIO SYMBOL, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належність ОСОБА_2 , у м. Лубни Полтавської області проспект Володимирський, 157, з порушенням вимог дорожнього знаку 3.34 "Зупинку заборонено" ПДР України. Позивач зазначає, що не порушував правил дорожнього руху, заїхавши в "карман" після з"їзду зі шляху, на газоні відділявшого його від проїзжої чвастини і було встановлено цей дорожній знак. Проте його зауваження не було взято поліцейськими до уваги, всупереч вимогам закону складено та розглянуто постанову на місці, не дотримано забезпечення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності з посиланням на порушення поліцейським Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів.., приписів ст 33,251,268,278-279КУпАП, а також Конституції України. З огляду на вказане просив скасувати постанову серія БАБ № 210550 від 19 вересня 2020 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП в розмірі 255 грн. 00 коп. та стягнути на його користь понесені судові витрати в сумі 1639,40грн, які складаються із 1200 грн витрат на правову допомогу та 439, 40 грн судового збору.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення, повернуте на адресу суду з відміткою про отримання адресатом судового виклику. Поважності причин неявки суду не повідомив. Ніяких заяв, будь яких доказів та відзиву до суду не надходило.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Як встановлено в судовому засіданні, 19 вересня 2020 року інспектором СРПП Лубенського ВП старшим лейтенантом поліції Якименко Віталієм Вікторовичем стосовно позивача складено постанову серія БАБ № 210550 від 19.09.2020 року за ст.. 122 ч. 1 КУпАП та на місці застосовано адміністративне стягнення, - штраф у розмірі 255,00 грн., у зв`язку з порушенням правил зупинки, здійснення її в зоні дії дорожнього знаку 3.34 "зупинку заборонено" (а.с. 8).

З наданих позивачем фото з місця зупинки ( ас 10-11) вбачається, що в "кармані", куди заїхав останній, росташована зупинка громадського транспорту, позначена відповідним дорожнім знаком, проїзжа частина облаштована тротуаром, а на розділовій полосі, на газоні, який відділяє трасу від іншої проїзжої частини цієї ж дороги, встановлено дорожній знак 3.34 "зупинку заборонено".

Згідно приписів ст 77 КАСУ:

1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

2. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

3. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

4. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

5. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно з частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до підпункту «в» пункту 8.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи, зокрема, заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Згідно з розділом 33 ПДР України знак 3.34 «Зупинка заборонена» забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Дія знаків 3.9, 3.10, 3.34-3.37 поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені.

Таким чином, зупинка/стоянка транспортного засобу в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» створює об`єктивну сторону правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 122 КУпАП.

З обставин справи вбачається, що сторони по-різному розуміють і трактують саме зону дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

Відповідно до пункту 1.10 ПДР України терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення:

автомобільна дорога, вулиця (дорога) - частина території, зокрема в населеному пункті, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів та обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу;

край проїзної частини (для нерейкових транспортних засобів) - видима умовна чи позначена дорожньою розміткою лінія на проїзній частині в місці її прилягання до узбіччя, тротуару, газону, розділювальної смуги, смуги для руху трамваїв, велосипедної або пішохідної доріжки;

проїзна частина - елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги;

тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.

У статті 1 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено, що вулиця - автомобільна дорога, призначена для руху транспорту і пішоходів, прокладання наземних і підземних інженерних мереж у межах населених пунктів; проїзна частина - частина автомобільної дороги, безпосередньо призначена для руху транспортних засобів; смуга відведення - земельні ділянки, що надаються в установленому порядку для розміщення автомобільної дороги.

Системний аналіз змісту значення вказаних вище термінів та встановлених судом фактичних обставин справи дає підстави для висновку, що "карман" для заїзду громадського транспорту, тротуар, як і проїзна частина, є складовими елементами дороги загалом, а у межах спірних відносин - у м. Лубни Полтавської області проспект Володимирський, 157.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено» поширює свою дію не виключно на дорогу (трасу), що проходить у м. Лубни Полтавської області проспект Володимирський, 157 до першого перехрастя, як записано в ПДР УКраїни, оскільки дорога - це не лише проїзна частина, по якій рухається автомобільний транспорт, але й пішохідна зона, в тому числі й смуга для заїзду громадського транспорту, де розташована зупинка, тротуар.

Отже, дії позивача, які полягали у тому, що він залишив автомобіль в "кармані" смуги для заїзду громадського транспорту, в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» в даному випадку складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП.

Щодо процедури розгляду Інспектором ПП справи про адміністративне правопорушення стосовно нього на місці та прийняття оспорюваної постанови на місці вчинення правопорушення, Суд звертає увагу на таке.

Згідно з частиною другою статті 258 КУпАП (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 258 КУпАП (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

У статті 222 КУпАП (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) чітко встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Вирішуючи справу по суті, суд бере до уваги правову позицію, викладену в рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року, справа № 686/13619/17, адміністративне провадження №К/9901/20617/18.

З врахуванням викладеного суд вважає, що інспектор діяв на підставі, в межах та в спосіб, передбачений Законодавством, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

З огляду на зазначене не підлягають задоволенню й вимоги щодо стягнення на користь позивача судових витрат, пов"язаних із витратами на правову допомогу та сплатою судового збоору.

Керуючись ст. ст.77,158-163 КАС України, ч1ст122,ст 247,252,п.8.4в) Правил дорожнього руху України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора СРПП Лубенського ВП старшого лейтенанта поліції Якименко Віталія Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Апеляційну скаргу рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Є.М. Акулов