Справа № 160/8952/20
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2020-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2020 року Справа № 160/8952/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
при секретарі: Мартіросян Г.А.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу №160/8952/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-
1. 04.08.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
2. Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2020 року передано на розгляд судді Ількову В.В.
3. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.08.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, було залишено без руху, з підстав передбачених ст.ст. 160, 161 КАС України.
4. Позивачем у строк, визначений в ухвалі суду від 05.08.2020 року були усунуті недоліки позовної заяви.
5. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.08.2020 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №160/8952/20 та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в порядку положень ст.262 КАС України.
6. Ухвалою суду від 27.08.2020 року було витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії таких документів:
- пенсійної справи позивача;
- докази на підтвердження виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду, які набрали законної сили, по справі №160/155/19 від 19.02.2019 року та рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 року по справі №160/6222/19;
- докази на підтвердження виплати пенсії позивачу згідно рішення суду від 09.09.2019 року по справі №160/6222/19;
- докази на підтвердження виплати пенсії позивачу згідно рішення суду від 19.02.2019 року по справі №160/155/19;
- звернення позивача щодо здійснення виплати пенсії у вказаному вище розмірі від 20.02.2020 року;
- лист/відповідь Пенсійного фонду №3395-4082/Г-03/8-0400 від 19.03.2020 року та іншій наявні докази щодо суті спору.
7. 25.09.2020 року від відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на адміністративний позов з додатками та доказами направлення позивачу, а також із додатковими доказами, витребуваними ухвалою суду.
8. 08.10.2020 року позивачем була подана письмова відповідь на відзив відповідача на позовну заяву.
9. За приписами статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
10. Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
11. У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
12. Отже, рішення у цій справі приймається судом 26.10.2020 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
13. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 18.02.2019 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом по справі №160/155/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення, яким суд визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 , у переході на пенсію, у зв`язку з втратою годувальника. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести ОСОБА_1 , на пенсію у зв`язку з втратою годувальника з 14.03.2018 року. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 року у справі №160/155/19 набрало законної сили 21.03.2019 року.
14. На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 року у справі №160/155/19 відповідачем ОСОБА_1 було переведено на пенсію у зв`язку з втратою годувальника з 14.03.2018 року та призначено пенсію у разі втрати годувальника в розмірі 1687,32 гривень.
17. Згідно рішення суду від 18.02.2019 по справі №160/155/19, позивача було переведено на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, розмір якої на теперішній час складає 1687,32 грн., з яких: 1423,74 грн. розмір пенсії у зв`язку з втратою годувальника (50% від 2847,48 грн. - пенсії померлого чоловіка); 149,70 грн. підвищення членам сімей загиблих (померлих) військовослужбовців, інвалідів війни (10% від 1497,00 грн.); 113,88 грн. щомісячна компенсація непрацездатному члену сім`ї за втрату годувальника.
21. Позивач вказує, що у рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.02.2019 року по справі №160/155/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області право на перерахунок пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 отримала з дня звернення з відповідною заявою до органів пенсійного фонду - 14.03.2018 року та рішенням зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести ОСОБА_1 , на пенсію у зв`язку з втратою годувальника з 14.03.2018 року.
22. Як видно з листа, що перерахунок пенсії згідно рішення суду по справі №160/6222/19 від 09.09.2019 року здійснено з 10.10.2019 року - дати набрання зазначеного рішення законної сили.
23. З 14.03.2018 рік по 10.10.2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не донараховано перерахованої пенсії за 18 місяців. З 14.03.2018 року ОСОБА_1 отримувала пенсію в розмірі 1687,32 грн., відповідно до перерахунку «здійсненим на виконання» рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 року у справі №160/155/19 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
24. Розмір пенсії, який позивачу перерахували відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 року у справі №160/6222/19, складає 5896,66 гривень.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
26. Відповідач позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову.
27. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 19.09.2006 року та на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 року по справі №160/155/19 переведена на пенсію по втраті годувальника з 14.03.2018 року та отримує пенсію по втраті годувальника у розмірі 1423,74 гривень.
30. Відповідно до ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає виконанню.
31. Пенсійний фонд вказує, на те, що якщо в резолютивній частині рішення суду не вказано з якої саме дати виконувати зобов`язання, зазначені у рішенні, виконання рішення суду підлягає з дати набрання ним законної сили.
32. Листом від 19.03.2020 №3395-4082/Г-03/8-0400/20 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області повідомили позивача про перерахунок її пенсії, у зв`язку з втратою годувальника, та зазначили про таке.
34. Розмір пенсійної виплати складає з 10.10.2019 року - 5896,66 грн.: 5626,38 грн. + 156,40 грн. + 113,88 грн. = 5896,66 грн., з них:
- 156,40 грн. - підвищення членам сімей померлих інвалідів війни (10% х 1564,00 грн.);
- 113,88 грн. - щомісячна компенсація непрацездатному члену сім`ї за втрату годувальника внаслідок ЧАЕС.
35. З 01.12.2019 - 5904,06 грн.: 5626,38 грн + 163,80 грн + 113,88 грн = 5904,06 грн., з них:
- 163,80 грн. - підвищення членам сімей померлих інвалідів війни (10% х 1638,00грн.);
- 113,88 грн. - щомісячна компенсація непрацездатному члену сім`ї за втрату годувальника внаслідок ЧАЕС.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
37. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком.
38. За поясненнями позивача, розмір її пенсії є значно нижчим, ніж розмір пенсії померлого чоловіка, тому 14.03.2018 року вона звернулась до відповідача з заявою про переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, за матеріалами пенсійної справи померлого чоловіка ОСОБА_2 .
40. Проте, не погодившись з твердженнями відповідача, якими він обґрунтовує відмову у переведенні позивача на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, звернулась до суду з адміністративним позовом, оскаржуючи дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.
41. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 року по справі №160/155/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , у переході на пенсію, у зв`язку з втратою годувальника. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , на пенсію у зв`язку з втратою годувальника з 14.03.2018 року.
42. 21.03.2019 року рішення суду від 18.02.2020 року по справі №160/155/19.
43. На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 року у справі №160/155/19 відповідачем переведено ОСОБА_1 на пенсії у зв`язку з втратою годувальника з 14.03.2018 року та призначено пенсію у разі втрати годувальника в розмірі 1687,32 гривень.
44. 10.05.2019 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України із заявою про надання роз`яснень щодо розміру її пенсії.
45. 27.05.2019 року відповідачем надано відповідь, оформлену листом №3619/1-09, якою повідомлено про таке:
- відповідно до розрахунку, наявного в пенсійній справі, розмір пенсії позивача станом на 01.03.2019 складає 1901,36 грн., з них: 954,33 грн. - розмір пенсії за віком; 542,67 грн. - доплата до прожиткового мінімуму; 47,72 грн. - доплата за понаднормовий стаж; 149,70 грн. - підвищення членам сімей загиблих (померлих) військовослужбовців, інвалідів війни (10% від 1497,00 грн.); 113,88 грн. - щомісячна компенсація непрацездатному члену сім`ї за втрату годувальника через Чорнобильську катастрофу; 93,06 грн. - доплата до 100 грн. індексації;
- з вищенаведеного розрахунку загальний розмір пенсії чоловіка позивача складає 2847,48 грн.;
- згідно з рішенням суду від 18.02.2019 по справі № 160/155/19, позивача переведено на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, розмір якої на теперішній час складає 1687,32 грн, з яких: 1423,74 грн. - розмір пенсії у зв`язку з втратою годувальника (50% від 2847,48- пенсії померлого чоловіка); 149,70 грн. - підвищення членам сімей загиблих (померлих) військовослужбовців, інвалідів війни (10% від 1497,00 грн.); 113,88 грн. - щомісячна компенсація непрацездатному члену сім`ї за втрату годувальника.
46. З огляду на надану відповідачем відповідь, встановлено, що виявлена різниця між сумами пенсії позивача, розрахованої органом пенсійного фонду та позивачем, відбулась у зв`язку з неврахуванням пенсійним фондом довідки про заробітну плату, одержану за роботу у зоні відчуження, яка наявна у пенсійній справі померлого годувальника ОСОБА_2 та яка не відповідає вимогам Порядку обчислення пенсій особам, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
47. З огляду на вказані обставини, 04.07.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, із позовною заявою у якій просила суд:
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000,00 гривень.
49. Рішення суду від 09.09.2019 року у справі №160/6222/19 набрало законної сили - 10.10.2019 року.
51. При цьому, згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , він помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
53. Таким чином, суд дійшов висновку, що саме з цієї суми має відбуватися розрахунок пенсії позивача у разі втрати годувальника.
54. Відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
55. 20.02.2020 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України із заявою про надання роз`яснень щодо розміру її пенсії.
57. Розмір пенсійної виплати складає:
з 10.10.2019 року - 5896,66 грн.: 5626,38 грн. + 156,40 грн. + 113,88 грн. = 5896,66 грн., з них:
- 156,40 грн. - підвищення членам сімей померлих інвалідів війни (10% х 1564,00грн.);
- 113,88 грн. - щомісячна компенсація непрацездатному члену сім`ї за втрату годувальника внаслідок ЧАЕС.
58. З 01.12.2019 року - 5904,06 грн.: 5626,38 грн + 163,80 грн. + 113,88 грн. = 5904,06грн., з них:
163,80 грн. - підвищення членам сімей померлих інвалідів війни (10% х 1638,00 грн.);
113,88 грн. - щомісячна компенсація непрацездатному члену сім`ї за втрату годувальника внаслідок ЧАЕС.
62. Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із такого.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
63. Статтею 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
64. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
65. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
66. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї та практику Суду як джерело права.
67. Зокрема, статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції кожній фізичній або юридичні особі гарантовано право мирно володіти своїм майном. При цьому зазначено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
68. У пунктах 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» від 01.06.2006 року Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S. A. v. Belgium, рішення від 20 листопада 1995 року, серія А, № 332, с. 21, п. 31).
69. Відповідно до вимог ст. 22 Конституції України, права і свободи громадянина, закріплені Конституцією, не є вичерпними, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
70. Відповідно до положень частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.
71. Згідно з положеннями статті 4 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, одним з видів загальнообов`язкового державного соціального страхування є пенсійне страхування. При цьому відносини, що виникають за цим видом соціального страхування, регулюються законами, прийнятими відповідно до цих Основ. Разом з цим, положення частини першої статті 27 Основ передбачають, що виплати та надання соціальних послуг, на які має право застрахована особа за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, може бути припинено: якщо виплати призначено на підставі документів, що містять неправдиві відомості, якщо страховий випадок стався внаслідок дії особи, за яку настає кримінальна відповідальність, якщо страховий випадок стався внаслідок умисної дії особи, внаслідок невиконання застрахованою особою своїх обов`язків щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування, в інших випадках, передбачених законами.
72. Відповідно до вимог ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. З огляду на Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерел права, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.
73. Відповідно до вимог ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.
74. Норми Конституції України і будь-якого Закону є нормами за своєю юридичною значимістю вищими за норми підзаконних актів, якими є постанови Кабінету Міністрів України. Тим більше, що у відповідності до Тимчасового регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 915, саме виконавець готує та подає на затвердження проекти постанов Кабінету Міністрів. Тобто, гарантоване Конституцією України право на гідне життя по відношенню до Позивача порушується Відповідачем.
75. Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, та зразковим рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Петриченко проти України".
76. Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 6-р/2018 17 липня 2018 року зазначається, що пільги, компенсації і гарантії, встановлені у Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є особливою формою відшкодування завданої шкоди таким особам за втрачене здоров`я, моральні і фізичні страждання, обмеження в реалізації своїх здібностей та можливостей забезпечити собі гідний життєвий рівень. Крім того, Конституційний Суд України зауважив, що рівень соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, має бути таким, щоб забезпечувати їм гідне життя, і не повинен залежати від майнового стану їх сімей.
77. Таким чином, Конституційний Суд України вважає, що передбачені оспорюваними положеннями зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які стосуються обмеження чи скасування пільг, компенсацій і гарантій, призвели до звуження прав осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зниження рівня їх соціального забезпечення та фактично є відмовою держави від її зобов`язань, передбачених статтею 16 Конституції України.
78. Відповідно до ст. 107 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.
79. Відповідно до п. 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
80. З аналізу норм статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" вбачається, що визначені законодавством підстави припинення виплати пенсії не є вичерпними.
81. Проте, суд зауважує, що зі змісту наведеної норми законодавства вбачається, що "інші випадки" для припинення виплати пенсії повинні також бути передбачені саме законом. Ознакою, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є критерій регулювання найбільш важливих суспільних відносин. Статтею 92 Конституції України визначено коло питань (суспільних відносин), які можуть бути врегульовані виключно законами України, зокрема, права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов`язки громадянина, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства, виховання, освіти, культури і охорони здоров`я, екологічної безпеки. Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.
82. Згідно з частиною 3 статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України. Таким чином, підзаконні нормативно-правові акти не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.
83. З огляду на позицію Конституційного Суду України, що міститься у рішенні від 15.10.2013 року №8-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України, ст.ст. 1, 12 Закону України «Про оплату праці», а також на підставі аналізу положення ч.1 ст.122 КАС України в системному зв`язку з положенням ч. 2 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суд вважає, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.
84. Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена у постанові Верховного Суду України від 26.04.2016 року у справі №285/4300/14-а та у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 року у справі № 619/2262/17.
85. У силу положень статті 1 Протоколу №1 до Конвенції, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини вимоги щодо пенсії безперечно підпадають під дію цієї статті і вважаються майном, а майно, яке має особа-це конвенційне поняття права власності, та як абсолютне тлумачення-це те, на що особа може розраховувати.
86. Перша і найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що буд-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Позбавлення власності можливо тільки "на умовах передбачених законом" і повинно переслідувати легітимну мету. Крім того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції, а тому, при будь-якому втручанні державних органів у право на мирне володіння майном повинно бути забезпечено справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи.
87. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
88. Згідно з нормами частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
89. Відсутність бюджетного фінансування на виплату коштів, як на причину невиконання покладених на державу зобов`язань, не можна брати до уваги, оскільки реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.
90. Ця правова позиція суду узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні від 08 листопада 2005 року в справі "Кечко проти України" зазначив, що держава самостійно визначає, які надбавки виплачувати своїм працівникам з бюджету. Держава може вводити, припиняти або закінчувати виплату цих надбавок. Проте, якщо правове положення, що діє, передбачає виплату певних надбавок, і дотримані всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в цих виплатах, поки відповідне положення є таким, що діє (п. 23). Одночасно Європейський Суд з прав людини не прийняв аргумент уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність засобів як на причину невиконання своїх зобов`язань (п. 26), також керуючись схожою практикою Європейського суду з прав людини в рішенні "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 року.
91. Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини", суди при розгляді справ застосовують практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
92. Дослідивши матеріали справи, всиновлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 року по справі №160/155/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , у переході на пенсію, у зв`язку з втратою годувальника. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , на пенсію у зв`язку з втратою годувальника з 14.03.2018 року.
93. Рішення суду від 18.02.2020 року по справі №160/155/19 - 21.03.2019 року набрало законної сили.
94. На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 року у справі №160/155/19 відповідачем переведено ОСОБА_1 на пенсії у зв`язку з втратою годувальника з 14.03.2018 року та призначено пенсію у разі втрати годувальника в розмірі 1687,32 гривень.
95. Таким чином, Пенсійний фонд не заперечує той факт, що саме з 14.03.2018 року у позивача виникло право на перерахунок та отримання пенсії, у зв`язки з втратою годувальника.
96. Так, не погодившись із розміром пенсійних виплат, здійснених Пенсійним фондом, позивач звернулася до суду із адміністративним позовом.
98. Згідно матеріалів справи, починаючи з 10.10.2019 року, тобто з часу набрання рішення законної сили, позивачу було здійснено перерахунок пенсії відповідно до зазначеного рішення.
99. Здійснюючи перерахунок з 10.10.2019 року, відповідач виходив з того, що відповідно до ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає виконанню, а в рішенні суду не вказано з якої саме дати виконувати зобов`язання, зазначені у рішенні, виконання рішення суду підлягає з дати набрання ним законної сили.
100. Однак, суд не погоджується із такими доводами відповідача, з огляду на те, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 року по справі № 160/6222/19 та рішення від 18.02.2019 року по справі №160/155/19 є між собою пов`язаними.
101. Так, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 року по справі №160/155/19 була визначена дата здійснення перерахунку - 14.03.2018 року, що і відповідно здійснив Пенсійний фонд, на виконання цього рішення суду.
104. Таким чином, слід дійти висновку, що мала місце бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області - щодо перерахунку та виплати недоплаченої пенсії ОСОБА_1 , у зв`язку з втратою годувальника, з 14.03.2018 року, відповідно до рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 року у справі №160/6222/19, від 18.02.2019 року №160/155/19.
106. Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2)визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3)визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6)прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
107. Пунктом 8 частини 1 статті 4 КАС України передбачено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
108. Відповідно до частини 2 статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень.
109. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.
110. З огляду на вищезазначене, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів відповідача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області - щодо перерахунку та виплати недоплаченої пенсії ОСОБА_1 , у зв`язку з втратою годувальника, з 14.03.2018 року, відповідно до рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 року у справі №160/6222/19, від 18.02.2019 року №160/155/19, з урахуванням виплачених сум, а також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплату заборгованості пенсії, щодо ОСОБА_1 , у зв`язку з втратою годувальника, з 14.03.2018 року, відповідно до рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 року у справі №160/6222/19, від 18.02.2019 року №160/155/19, з урахуванням виплачених сум.
111. Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, підлягають задоволенню в частині визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області - щодо перерахунку та виплати недоплаченої пенсії ОСОБА_1 , у зв`язку з втратою годувальника, з 14.03.2018 року, відповідно до рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 року у справі №160/155/19, від 09.09.2019 року у справі №160/6222/19, з урахуванням виплачених сум, а також в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплату заборгованості пенсії, щодо ОСОБА_1 , у зв`язку з втратою годувальника, з 14.03.2018 року, відповідно до рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 року у справі №160/155/19, від 09.09.2019 року у справі №160/6222/19, з урахуванням виплачених сум.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
112. Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
113. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
114. Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
115. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
116. Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
117. Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
118. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
119. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що контролюючим органом не було доведено належними та допустимими доказами щодо правомірної відмови позивачу у здійсненні перерахунку пенсії починаючи з 14.03.2018 року на виконання рішень суду від 18.02.2019 року у справі №160/155/19 та від 09.09.2019 року №160/6222/19.
120. Отже, з урахуванням вищевикладеного, та з системного аналізу матеріалів справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову, у зв`язку із чим позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, підлягають задоволенню в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області - щодо перерахунку та виплати недоплаченої пенсії ОСОБА_1 , у зв`язку з втратою годувальника, з 14.03.2018 року, відповідно до рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 року у справі №160/155/19, від 09.09.2019 року у справі №160/6222/19, з урахуванням виплачених сум, та в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплату заборгованості пенсії, щодо ОСОБА_1 , у зв`язку з втратою годувальника, з 14.03.2018 року, відповідно до рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 року у справі №160/155/19, від 09.09.2019 року у справі №160/6222/19, з урахуванням виплачених сум.
121. Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
122. Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
123. Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
124. Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
125. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
126. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області - щодо перерахунку та виплати недоплаченої пенсії ОСОБА_1 , у зв`язку з втратою годувальника, з 14.03.2018 року, відповідно до рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 року у справі №160/155/19, від 09.09.2019 року у справі №160/6222/19, з урахуванням виплачених сум.
127. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплату заборгованості пенсії, щодо ОСОБА_1 , у зв`язку з втратою годувальника, з 14.03.2018 року, відповідно до рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2019 року у справі №160/155/19, від 09.09.2019 року у справі №160/6222/19, з урахуванням виплачених сум.
128. У іншій частині позову ОСОБА_1 - відмовити.
129. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1073,00 гривень.
130. Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ОКПП НОМЕР_1 ).
132. Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
133. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
134. Повний текст рішення складено 26.10.2020 року.
Суддя В.В Ільков