Справа № 640/10954/20
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2020-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2020 року м. Київ № 640/10954/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання бездіяльності протиправною, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області щодо порушення строку розгляду клопотання від 24.02.2020 ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,1500 га, яка розташована на території Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області;

- скасувати рішення №15 від 20.03.2020 Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,1500 га, яка розташована на території Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області;

- зобов`язати Гатненську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області на черговій (позачерговій) сесії сільської ради прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,1500 га, яка розташована на території Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 24.02.2020 він надіслав на адресу відповідача клопотання про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,1500 га, яка розташована на території Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, яке було зареєстровано за вх.№ С-238 від 25.02.2020.

Як зазначено у позовній заяві, 05.04.2020 відповідачем направлено на адресу позивача відповідь №02-28-392 від 01.04.2020 та рішення №15 від 20.03.2020.

За твердженнями позивача, відповідачем порушено місячний строк розгляду його клопотання, що, на його думку, свідчить про протиправну бездіяльність з боку відповідача.

Стосовно рішення №15 від 20.03.2020 позивач зазначив, що Гатненська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області протиправно відмовила позивачу у задоволенні його клопотання, у зв`язку з чим його представником були направлені адвокатські запити щодо надання належним чином засвідчених копій рішень сільської ради про передачу третім особам у користування земельної ділянки, яка частково або повністю співпадає з бажаною земельною ділянкою.

У відповідь на адвокатський запит №08/04-2020 від 14.04.2020 відповідач листом №02-28/476 від 22.04.2020 повідомив позивача про те, що земельна ділянка, зазначена на графічних матеріалах, доданих до клопотання гр. ОСОБА_1 передано у власність громадянину ОСОБА_2 згідно рішення Гатненської сільської ради 16 сесії від 14.04.1994.

30.04.2020 представником позивача направлено на адресу Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області адвокатський запит щодо надання належним чином засвідченої копії рішення від 14.04.1994, у відповідь на який державною адміністрацією листом від 08.05.2020 №07-21/1285 повідомлено, про відсутність у протоколах сесій Гатненської сільської ради за 1994 рік рішення відносно ОСОБА_2 .

За твердженнями позивача, відповідачем не в повній мірі з`ясовано обставини щодо бажаної земельної ділянки у зв`язку з чим прийнято протиправне рішення №15 від 20.03.2020.

Вказані обставини стали підставою для звернення до адміністративного суду з цією позовною заявою.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, послався на те, що розглянувши клопотання позивача від 24.02.2020 відповідач на 49 сесії VII скликання прийняла правомірне рішення №15 від 20.03.2020 про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу, оскільки позначена на графічних матеріалах земельна ділянка перебуває у користуванні інших осіб, у зв`язку чим, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Не погоджуючись з доводами, викладеними у відзиві на позовну заяву, представником позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що відсутність рішення Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про передачу ОСОБА_2 у користування земельної ділянки свідчить про протиправність рішення №15 від 20.03.2020.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.06.2020 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами, витребувано від відповідача додаткові докази.

Із заявою про розгляд справи у судовому засіданні учасники справи до суду не звертались.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Так, судом встановлено та вбачається з наявних матеріалів справи доказів, що 25.02.2020 Гатненською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області за вх. №С-238 зареєстроване клопотання ОСОБА_1 від 24.02.2020 про надання йому дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, орієнтовною площею 0,15 га, яка розташована на території Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

У відповідності до частини 5 статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

З офіційного сайту Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області вбачається, що розпорядженням сільського голови №12 від 10.03.2020 «Про скликання сесії Гатненської сільської ради» чергову сорок дев`яту сесію Гатненської сільської ради VІІ скликання скликано на 20.03.2020 о 13:00 годині в залі засідань адміністративної будівлі сільської ради (https://rada.info/upload/users_files/04358508/edc3c0a28dbe72338f8f51dfadbaa60f.pdf).

Матеріалами справи підтверджується, що 20.03.2020 відбулась 49-я сесія Гатненської сільської ради VІІ скликання, на якій було розглянуто клопотання ОСОБА_1 від 24.02.2020 про надання йому дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, орієнтовною площею 0,15 га, яка розташована на території Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Таким чином, клопотання позивача розглянуто у місячний строк, як передбачено чинним законодавством, що, в свою чергу, в сукупності свідчить про необґрунтованість позовних вимог позивача в частині визнання бездіяльності протиправною щодо порушення строку розгляду клопотання позивача від 24.02.2020 та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Крім того, системний аналіз наведених вище норм Земельного кодексу України дозволяє суду дійти висновку про те, що ненадання відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні у встановлений строк, не перешкоджає процесу відведення земельної ділянки, оскільки здійснення замовлення на виготовлення проектної документації можливе без отримання дозволу на її виготовлення.

Проте, належних та допустимих доказів здійснення замовлення на виготовлення проектної документації впродовж лютого - квітня 2020 року позивачем суду не надано, що також дозволяє суду дійти висновку про відсутність порушених прав та законних інтересів позивача внаслідок неотримання протягом цього часу відповідного рішення відповідача за наслідками розгляду звернення позивача.

Стосовно позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення №15 від 20.03.2020 Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, орієнтовною площею 0,15 га, яка розташована на території Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

Так, як вже було зазначено судом, 25.02.2020 відповідачем зареєстроване клопотання позивача про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, орієнтовною площею 0,15 га, яка розташована на території Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

До клопотання позивачем були додані: копія паспорту громадянина України, копія РНОКПП, копія посвідчення учасника бойових дій та графічні матеріали.

За результатами розгляду клопотання позивача та доданих до нього документів, 20.03.2020 Гатненською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області прийнято рішення №15 про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у зв`язку з тим, що позначена на графічних матеріалах земельна ділянка перебуває у користуванні інших осіб.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню суб`єкта владних повноважень, суд виходить з такого.

Згідно з частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Як вже зазначалось судом, частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України (частина 8 стаття 118 Земельного кодексу України).

При цьому, в частині 7 стаття 118 Земельного кодексу України зазначено, що підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частинами 10-11 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що єдиною підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

В той же час, відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідач у своєму рішенні послався на передачу позначеної на графічних матеріалів земельної ділянки у користування інших осіб.

В якості доказів відведення земельної ділянки іншій особі, відповідачем надано суду копії протоколу шістнадцятої сесії 21-го скликання Гатненської сільської ради від 14.04.1994, рішення Гатненської сільської ради від 14.04.1994, яким затверджено протокол лічильної комісії по результатах таємного голосування депутатів с/ради по виділенню громадянам земельних ділянок для індивідуального будівництва, копію земельнокадастрової книги, відповідно до якої ОСОБА_2 виділено земельну ділянку, площею 0,15 га на підставі рішення від 14.04.1994, копію погосподарської книги №38 на 2011-2015 роки по вул. Козацька, вул. Перемоги , з якої вбачається, що земельна ділянка площею 0,15 га по вулиці Козацька виділена ОСОБА_2 на підставі рішення 16 сесії від 14.04.1994.

Також, відповідачем надано суду копію ескізу забудови північного мікрорайону, відповідно до якого земельна ділянка № 14 , площею 0,15 га по вулиці Козацька перебуває у користуванні ОСОБА_2 .

Натомість, суд звертає увагу, що чинним законодавством не передбачено право міської ради відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України, в тому числі не передбачено й прийняття міською радою рішення про відмову у задоволенні вимоги, порушеної в заяві про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, у зв`язку з відведенням земельної ділянки іншій особі.

Більш того, матеріали справи не містять доказів щодо прийняття відповідачем рішення про затвердження проекту землеустрою та фактичне відведення земельної ділянки відповідачем іншій особі, що спростовує мотиви відповідача у відмові в наданні дозволу на розробку землеустрою позивачу з підстав наявності рішення міської ради про відведення зазначеної земельної ділянки іншій особі.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що системний аналіз наведених вище норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 Земельного кодексу України органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині скасування рішення №15 від 20.03.2020 Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку орієнтовною площею 0,15 га, яка розташована на території Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на той факт, що судом встановлено та не спростовано матеріалами справи протиправність рішення №15 від 20.03.2020 Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку орієнтовною площею 0,15 га, яка розташована на території Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області з метою найбільш ефективного захисту порушеного права позивача, суд вважає за доцільне вийти за межі позовних вимог та визнати вказане рішення відповідача протиправним.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання позивачу дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,1500 га, яка розташована на території Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області з урахуванням висновків суду, суд виходить з такого.

Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями.

Згідно з пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі по тексту - Закон України від 21.05.1997 №280/97-ВР), питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Частинами 1 та 2 статті 59 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Таким чином, орган місцевого самоврядування наділений виключними повноваженнями щодо вирішення питання про надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для індивідуального дачного будівництва на пленарних засіданнях ради шляхом прийняття розпорядчого індивідуального правового акта - рішення.

Зважаючи на викладене, суд не вправі підміняти орган місцевого самоврядування та приймати замість нього рішення, яке віднесено до його компетенції, втручаючись у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень, а тому, на переконання суду, належним способом захисту порушеного права позивача в даному випадку є зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання останнього від 24.02.2020 з урахуванням висновків суду в цій адміністративній справі.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Стосовно вимог про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням заяви щодо розподілу судових витрат, суд зазначає.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За змістом частини 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частинами 6, 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу, що позбавляє суд можливості встановити дійсність понесення таких витрат на момент винесення рішення.

Одночасно з цим, 17.08.2020 представником позивача подано заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення у справі.

Відповідно до абзацу 2 частини 5 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судових витрат, а матеріали справи не містять доказів понесення відповідачем судових витрат, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для компенсації судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-9, 77-79, 90, 139, 243, 248, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення №15 від 20.03.2020 Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку орієнтовною площею 0,15 га, яка розташована на території Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

3. Зобов`язати Гатненську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області (08160, Київська область, Києво-Святошинський район, село Гатне, вулиця Київська, 138, ) повторно розглянути клопотання від 24.02.2020 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку орієнтовною площею 0,15 га, яка розташована на території Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Т.П. Балась