Справа № 280/3086/20
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2020-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 жовтня 2020 року м. Дніпросправа № 280/3086/20
Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 червня 2020 року в адміністративній справі №280/3086/20 (головуючий суддя першої інстанції Семененко М.О., повне судове рішення виготовлено 19.06.2020 року) за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича (третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал») про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 12.05.2020 року звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича (третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»), в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову від 09.04.2020 року у виконавчому провадженні №61764838 про відкриття виконавчого провадження;

- визнати протиправною та скасувати постанову №61764938 від 09.04.2020 року про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку, відкритому в АТ «Комерційний банк «Приватбанк», номер карти НОМЕР_1 , в Енергодарському відділенні Запорізького РУ «ПриватБанку» для зарахування заробітної плати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Проте, при прийнятті оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження порушено вимоги Закону №1404, оскільки позивач зареєстрований та проживає у м.Енергодарі Запорізької області, майна у м.Києві не має. Вказує, що в межах виконавчого провадження відповідачем винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти на всіх рахунках позивача, в тому числі на рахунку для перерахування заробітної плати. Звертає увагу, що накладення арешту на грошові кошти на рахунку для перерахування заробітної плати поза межами розміру стягнення у 20% заробітної плати є протиправним.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19 червня 2020 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича про відкриття виконавчого провадження №61764938 від 09 квітня 2020 року.

Визнано протиправною та скасовано постанову Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича про арешт коштів боржника ВП №61764938 від 09 квітня 2020 року.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволені позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є незаконним та не обґрунтованим, таким, що винесене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, висновки викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, є неправомірним та підлягає скасуванню.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, а тому в суді апеляційної інстанції справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів в порядку письмового провадження, про що сторони повідомлені належним чином.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

25.02.2020 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою Д.І. вчинено виконавчий напис, зареєстрований за №694 про звернення стягнення з боржника ( ОСОБА_1 ) на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 31649,31 грн. (а.с.43-44 ).

08.04.2020 року ТОВ «Вердикт Капітал» подало до Приватного виконавця Клименко Р.В. заяву про примусове виконання рішення (а.с.42, 46, 47)

09.04.2020 року Приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Клименко Р.В., керуючись ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону №1404, прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження №61764938 з примусового виконання виконавчого напису (а.с.55-56).

Також, в той же день 09.04.2020 року відповідач прийняв постанову про арешт коштів боржника, якою наклав арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться, на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 35114,24 грн. (а.с.64-65).

Не погодившись Із постановою про відкриття виконавчого провадження та постановою про арешт коштів боржника, позивач оскаржив їх до суду.

Задовольняючи вимоги позову, суд першої інстанції виходив із того, що наявні у справі матеріали виконавчого провадження не містять будь-яких документальних доказів фактичного проживання боржника ОСОБА_1 , або знаходження належного їй майна у місті Києві, що надавало б відповідачу підстави прийняти до виконання виконавчий напис та відкрити виконавче провадження з його примусового виконання. У відповідача відсутня компетенція з примусового виконання виконавчого напису нотаріусу №694 від 25.02.2020 року та, відповідно, відсутні правові підстави для винесення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження та виконання будь-яких подальших виконавчих дій, в тому числі щодо прийняття постанови про арешт коштів боржника.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Преамбулою Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ (далі по тексту - Закон №1404) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 3 Закону №1404 підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Статтею 4 Закону №1404 встановлені вимоги до виконавчого документа та підстави, за яких виконавчий документ повертається стягувачу.

Так, за приписами пункту 10 частини 4 статті 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Стаття 24 Закону №1404 визначає місце виконання рішення, зокрема частиною 2 цієї статті передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

За приписами статті 26 Закону №1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення, в якій стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Як зазначено у статті 25 Закону №1403 приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що чинним законодавством визначено вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. При цьому, право приватного виконавця відкрити виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює свою діяльність, та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

Таким чином, якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи або місце знаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність, та відповідно на який розповсюджується компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх примусового виконання.

Позивач - ОСОБА_1 з 11.11.1990 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, місце реєстрації зазначено в її паспорті (а.с.11-15).

У виконавчому написі нотаріуса від 25.02.2020 року №694 та у заяві ТОВ «Вердикт Капітал» про примусове виконання рішення від 08.04.2020 року адресу місця реєстрації боржника також визначено адресу: АДРЕСА_1 (а.с.43-44).

Відповідно до інформації з відкритих джерел - Єдиного реєстру приватних виконавців України, розміщеного на сайті https://erpv.minjust.gov.ua, виконавчим округом Приватного виконавця Клименка Р.В. визначено місто Київ.

З матеріалів справи вбачається, що приймаючи виконавчий напис нотаріуса від 25.02.2020 року №694 до виконання, відповідач виходив з того, що у вказаному виконавчому документі та у заяві стягувача про примусове виконання рішення зазначено фактичне проживання боржника за адресою: АДРЕСА_2 .

Судом першої інстанції вірно зазначено, що ані заява стягувача, ані будь-які інші матеріали виконавчого провадження не містять доказів, які б підтверджували фактичне проживання боржника за будь-якою адресою у місті Києві.

Згідно із частиною 5 статті 24 Закону №1404 у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.

Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України.

Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

У виконавчому документі вказано місце реєстрації позивача у місті Енергодарі Запорізької області, про що було відомо відповідачу на час прийняття заяви про примусове виконання рішення.

Крім того, у заяві про надання Кредиту «Кредитна картка» (Кредитний договір) №10/0862/820371717 від 23.11.2017 року, на підставі якої вчинено виконавчий напис нотаріуса, відсутня інформація про жодну іншу адресу реєстрації та/або проживання позивача, окрім адреси у місті Енегодарі Запорізької області (а.с.48-50).

При цьому, з виконавчого напису нотаріуса також неможливо встановити джерела інформації про місце проживання боржника у місті Києві.

Відповідачем ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надано доказів вжиття заходів перевірки даних обставин, та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Отже, подані до примусового виконання матеріали не містять підтвердженої інформації про місце проживання боржника у місті Києві, а зареєстрована адреса проживання боржника свідчить про те, що виконавчий документ пред`явлений не за місцем виконання рішення.

Таким чином, оскільки наявні у матеріалах справи матеріали виконавчого провадження не містять будь-яких документальних доказів фактичного проживання боржника ОСОБА_1 , або знаходження належного їй майна у місті Києві, що надавало б відповідачу підстави прийняти до виконання виконавчий напис та відкрити виконавче провадження з його примусового виконання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність у відповідача компетенції з примусового виконання виконавчого напису нотаріусу №694 від 25.02.2020 року та, відповідно, відсутність правових підстав для винесення оскарженої постанови про відкриття виконавчого провадження, з чим погоджується колегія суддів.

Посилання апелянта на те, що чинне законодавство не покладає на виконавця обов`язку здійснювати перевірку місця проживання боржника до відкриття виконавчого провадження, в контексті спірних правовідносин є безпідставним, оскільки зареєстрована адреса проживання позивача у місті Енегодарі Запорізької області підтверджувалась даними паспорту, натомість, відомості про іншу адресу документально не підтверджені та матеріали справи не містять доказів проживання позивача у місті Києві, а саме лише зазначення у виконавчому документі інформації про проживання боржника у місті Києві без відповідного підтвердження не може слугувати достатньою підставою для відкриття виконавчого провадження з примусового виконання цього виконавчого документу не за місцем виконання.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що постанова відповідача про відкриття виконавчого провадження №61764938 від 09.04.2020 року є протиправною, необґрунтованою та такою, що прийнята без врахування усіх обставин, що мають значення для її прийняття, а тому підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання про правомірність постанови відповідача про арешт коштів боржника ВП №61764938 від 09 квітня 2020 року, суд не оцінює її правомірність, оскільки така постанова є похідною, та визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження є достатньою підставою для скасування постанови про арешт коштів боржника.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідачем, не доведено правомірність прийняття постанов про відкриття виконавчого провадження №61764938 від 09 квітня 2020 року та про арешт коштів боржника ВП №61764938 від 09 квітня 2020 року.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 272, 287, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 червня 2020 року в адміністративній справі №280/3086/20 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 червня 2020 року в адміністративній справі №280/3086/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак