Справа № 480/4259/20
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2020 року Справа № 480/4259/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кунець О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Токар Ю.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/4259/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах,що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання відмови неправомірною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з алдміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду Укоаїни в Сумській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Сумській області) в якому просить:

-визнати неправомірною відмову Головного управління Пенсійнного фонду України в Сумській області у призначенні мені пенсії за віком на пільгових умовах як трактористу-машиністу, який безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, викладену у листі №1800-0302-8/25950 від 17.06.2020 року Головного управління Пенсійнного фонду України Сумської області;

-зобов`язати Головне управління Пенсійнного фонду України в Сумській області зарахувати до пільгового стажу позивача період роботи в ПСП «Гарант» з 02 квітня 2000 року по 19 жовтня 2015 року, призначити, нарахувати та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах як трактористу-машиністу, який був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства з часу звернення позивача за призначенням пенсії.

Відповідно до ухвали суду від 14.07.2020р. було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.

Відповідно до ухвали суду від 15.09.2020р. в якості співвідповідача у даній справі було залучено Комісіюз питтань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при Головному управління ПФУ в Сумській області.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що при досягненні у січні 2020 року 55 річного віку він звернувся до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах на основі положення п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». 17 червня 2020 року позивачу було відмовлено в у призначенні пенсії за віком, відпо відно до п. З частини 2 ст. 1 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах, як трактористу-машиністу, який безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства у зв`язку з «відсутністю необхідного пільгового стажу 20 років / пільговий стаж 6 років 9 місяців 1 день/». До стажу на пільгових умовах не зараховані періоди роботі з квітня 2000 року по жовтень 2015 року в ПСП «Гарант» в зв`язку з відсутністю первинних документів, які б підтвердили зайнятість у виробництві сільськогосподарської про дукції. Копія листа №1800-0302-8/25950 від 17.06.2020 року додається до позовної заяви.

Позивач вважає такі дії відповідачів неправомірними та такими, що порушують його право на пенсійне забезпечення передбачене чинним законодавством, оскільки, на переконання позивача, він має право на призначення пільгової пенсії, як тракторист-машиніст, що був безпосе редньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспі, як чоловік, що досяг 55 років і при загальному сгажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Так, позивач просить суд врахувати, що відповідно до записів трудової книжки він працював трактористом в ПСП «Га рант». Пільговий характер праці на посаді тракториста-машиніста підтверджено записами в трудовій книжці та довідкою ПСП «Гарант», які були надані відповідачу. В той же час позивачу враховано до пільгового стажу на посаді тракториста-машиніста лише 6 років 9 місяці 1 день, що є недостатнім для призначення пенсії у віці 55 років.

Позивач вважає, що відмова в призначенні пенсії є незаконною, оскільки у нього наявний стаж для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Так, позивач просить суд врахувати, що відповідно до п. «в» ч. 1 ет, 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, трактористи-машиністи, безпо середньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства. - чоловіки після до сягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Отже, для призначення пенсії мені, згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення», необхідно досягнення певного віку (55 років), загальний стаж роботи (не менше 27 років) та робота на посаді тракториста-машиніста, який безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції (20 років).

Згідно копії паспорта позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже на момент подання заяви про призначення пенсії досяг віку - 55 років, передбаченного Законом Украї ни «Про пенсійне забезпечення», для призначення пенсії на пільгових умовах.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю, ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в Порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12,08.1993 № 637 (далі- Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книж ка.

Згідно трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 , позивач з 02.04.2000р. був переведений на посаду тракториста до тракторної бригади ПСП «Гарант», 01.11.2012 р. звільнений за власним бажанням; 16.04.2003 року прийнятий на посаду тракториста-машиніста до тракторної бригади №2 в ПСП «Гарант», 25.08.2008 р. позивача було звільнено; 29.08.2008 р. прийнятий на роботу трактористом-машиністом в ПСП «Гарант». 30.09.2008р. звільнений; 23.03.2009 року прийнятий на посаду тракториста-машиніста ПСП «Гарант», 15.10.2009р. звільнений за угодою сторін; 28.03.2011 р. прийнятий на посаду тракториста-машиніста , 09.11.2011 року звільнений за угодою сторін. 26.03.2012р. позивача було прийнято на посаду тракториста-машиніста в ПСП «Гарант», 12.11.2012р. звільнено за угодою сторін; 01.04.2013р. прийнятий на роботу трактористом-машиністом в ПСП «Гарант», 27 .10.2014р. звільнений за угодою сторін ; 17.03.2015 року прийнятий на посаду тракториста-машиніста ПСП «Гарант». 19.10.2015р. звільнено з посади машиніста-тракториста ПСП «Гарант».

Зазначена обставина підтверджена також і довідкою ПСП «Гарант» №205 від 30.10.2019 року, яка була надана відповідачу при зверненні позивача.

Позивач просить суд врахувати, що відповідно п. 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Згідно 1 роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 7 «Про порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарсь кої продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства», до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільськогосподарських робі т в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохід них сільськогосподарських машинах, весь рік зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причепих установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо).

Періоди роботи позивача на посаді тракториста, зазначені у наданих довідці та у трудовій книжці і між собою узгоджуються.

Отже, позивач вважає, що ним належним чином підтверджено роботу на посаді тракториста-машиніста, яка безпосередньо пов`язана з виробництвом сільськогосподарської продукції продукції рослинництва і тваринництва та робота трактористом на протязі з 02.04.2000 року по 19.10.2015 року, а тому підстав не враховувати періоди роботи позивача на вказаній посаді, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, у вілповідача немає.

Відтак, позивач вважає, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, оформлена листом від 17 червня 2020 року №1800-0302-8/25950 у при значенні мені пенсії за віком на пільгових умовах є протиправною.

В судовому зачіданні позивач у повному обсязі підтриммав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представники відповідачів с судлове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином доказів поважності неприбуття в судове засідання відповідачами не надано.

Крім цього, відповідачі не скористалися своїм правом подати до суду відзив на позовну заяву з обгрунтуванням своєї позиції по даній справі.

Заслухавши прояснення позивача, дослідивши наявні докази у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:

При досягненні 55 річного віку, ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах на основі положення п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом, №1800-0302-8/25950, який датовано 17 червня 2020 року позивачу було відмовлено в у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, як трактористу-машиністу, який безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства з посиланням на рішення від 09.06.2020р. (а.с.24).

Зокрема у зазначеному листі йдеться на відсутність необхідного пільгового стажу 20 років / пільговий стаж 6 років 9 місяців 1 день/, який передбачено для призначення пенсії на пільгових умовах на основі положення п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

До стажу на пільгових умовах не зараховані періоди роботі з квітня 2000 року по жовтень 2015 року в ПСП «Гарант» в зв`язку з відсутністю первинних документів, які б підтвердили зайнятість у виробництві сільськогосподарської про дукції.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4)безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закон, що відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).

Відповідно до п. "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1,2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Із аналізу наведених положень слідує, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, натомість необхідність підтвердження трудового стажу іншими документами виникає лише у випадку відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Трудова книжка позивача (у справі - а.с.10-22) заповнена відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 року № 162 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29 липня 1993 року №58.

Разом з тим, порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №7, в якому зазначено, що відповідно до статті 13 (пункт "в") Закону України "Про пенсійне забезпечення" (1788-12) правом на пільгове пенсійне забезпечення користуються машиністи-трактористи, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства. До трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції, відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах на протязі повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причепних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо). Віднесення господарства до підприємств сільського господарства, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, провадиться відповідно до класифікатора галузей народного господарства. Трактористи допоміжних сільських господарств, які не мають самостійного балансу і знаходяться в складі промислових, будівельних, транспортних та інших підприємств і організацій, мають право на пільгову пенсію при виконанні умов, передбачених пунктом 1 цього роз`яснення. Трактористам-машиністам, постійно зайнятим на причепних і стаціонарних установках і агрегатах, пенсії призначаються на загальних підставах. При зверненні тракториста-машиніста за призначенням пенсії на пільгових умовах адміністрація (правління) господарства подає в органи соціального забезпечення д о в і д к у про стаж роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення. Стаж зазначеної роботи визначається комісією в складі керівника господарства, працівника по кадрах, головного бухгалтера і представника профспілкового комітету на підставі відповідних документів.

До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії "тракторист-машиніст", запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення. Для призначення пенсії на пільгових умовах марка трактора, на якому працює тракторист-машиніст, значення не має.

Наведене в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові № 687/975/17 від 21.02.2018 року, в якій суд касаційної інстанції вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV зарахування періодів трудової діяльності та інших періодів, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначенимЗаконом, можливе в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом № 1058-IV.

Перелік видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначено статтею 56 Закону № 1788-XII.

Що стосується зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 02 квітня 2000 року по 19 жовтня 2015 року , суд зазначає наступне.

Пунктом 20 Порядку №637 стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) передбачено обов`язкове зазначення в довідці додаткових відомостей про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Так, в матеріалах справи наявні копія трудової книжки, довідка ПСП «Гарант» про підтвердження стажу. Зокрема довідка ПСП «Гарант» від 30.10.2020р. №205 (а.с.23) містить інформацію про зайнятість позивача на виробництві с/г продукції впродовж повного польового періоду.

Зокрема, трудовою книжкою та довідкою від 30.10.2020р. підтверджується, що позивач працював з повним робочим днем в ПСП «Гарант» в період з 02.04.2000 року, а саме:

- з 02.04.2000р. позивач був переведений на посаду тракториста до тракторної бригади ПСП «Гарант», 01.11.2012 р. звільнений за власним бажанням; 16.04.2003 року прийнятий на посаду тракториста-машиніста до тракторної бригади №2 в ПСП «Гарант», 25.08.2008р. позивача було звільнено; 29.08.2008р. прийнятий на роботу трактористом-машиністом в ПСП «Гарант». 30.09.2008р. звільнений; 23.03.2009 року прийнятий на посаду тракториста-машиніста ПСП «Гарант», 15.10.2009р. звільнений за угодою сторін; 28.03.2011 р. прийнятий на посаду тракториста-машиніста , 09.11.2011 року звільнений за угодою сторін; 26.03.2012р. позивача було прийнято на посаду тракториста-машиніста в ПСП «Гарант», 12.11.2012р. звільнено за угодою сторін; 01.04.2013р. прийнятий на роботу трактористом-машиністом в ПСП «Гарант», 27.10.2014р. звільнений за угодою сторін; 17.03.2015 року прийнятий на посаду тракториста-машиніста ПСП «Гарант», 19.10.2015р. звільнено з посади машиніста-тракториста ПСП «Гарант».

Крім цього, в довідці визначено роботу позивача на посаді тракториста-машиніста в період з 11.03.2016р. по 01.10.2019р. Однак щодо даного періоду відсутній спір (зважаючи на відсутність письмових обгрунтувань позиції відповідача, суд приходить до висновку, що даний період було зараховано відповідачем до пільгового стажу роботи), оскільки у листі від 17.06.2020р. (а.с.24) відповідач не вказує на відсутність первинних документів які б підтвенрджували наявність стажу у періоді з 2016 року по 2019 рік. Як свідчить з листа ГУ ПФУ в Сумській області, позивачу було враховано пільговий стаж 6 років 9 місяців 1 день.

В довідці ПСП «Гарант» також йдеться про те, що вищезазначені періоди зараховуються до стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до розділу ХІУ-1 п.3 ст.114 Закону України «Проо загальнообов`язкове пенсійне страхування».

Тобто, головними умовами призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах та інших підприємствах.

При цьому, відповідач не обгрунтував свою позицію стосовно того, про які саме підтверджуючі документи (окрім трудової книжки та довідки ПСП «Гарант») на підтвердження пільгового стажу з квітня 2000 року по жовтень 2015 року йдеться у листі від 17.06.2020р. та у рішенні від 09.06.2020р. (копію якого до матеріалів справи не надано, на дане рішення лише йдеться посилання у оскаржуваному листі відповідача від 17.06.2020р.).

Крім того, ч.2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У відповідності до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії, кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей

З огляду на вимоги Конвенції та практику Європейського суду з прав людини ("Спорронг та Льонрот проти Швеції") до правовідносин щодо отримання пенсії слід застосовувати засади юридичної визначеності, зокрема в частині права особи на розумні очікування "мирного володіння майном".

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

В рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (див. рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Як встановлено судом, та підтверджується матеріалами справи, що на час звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (ІНФОРМАЦІЯ_2) позивачу було повних 55 років. Його страховий стаж на посаді тракториста-машиніста підтверджується копією трудової книжки та довідкою ПСП «Гарант».

Відповідачем не доведено, що на момент звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» він не мав достатнього для цього вікі, не мав достатнього страхового стажу та стажу роботи на посаді тракториста-машиніста безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції, а тому відмова ГУ ПФУ в Сумській області області в призначенні позивачу вказаної пенсії є неправомірною.

Відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії, та ч.3 ст.46 Конституції Україникожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Таким чином, беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідачем не доведено правомірність прийнятого ним рішення щодо відмови позивачу у призначені пенсії на пільгових умовах та правомірність неврахування стажу роботи позивача на посаді тракториста-машиніста в період з квітня 2000 року по жовтень 2015 року.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах,що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання відмови неправомірною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати неправомірною відмову Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області, викладену у листі №1800-0302-8/25950 від 17.06.2020, у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах як трактористу-машиністу, який безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства.

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул.Пушкіна, 1, м. Суми, 40009, ) зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) період роботи в ПСП "Гарант" з 02.04.2000 до 19.10.2015.

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул.Пушкіна, 1, м. Суми, 40009, ) призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) пенсію на пільгових умовах як трактористу-машиністу, який безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства з часу звернення за призначенням пенсії.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02.11.2020.

Суддя О.М. Кунець