Справа № 640/6448/19
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2020-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2020 року м. Київ № 640/6448/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Добрянської Я.І., розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ»

до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України

третя особа Державна фіскальна служба України

про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України третя особа Державна фіскальна служба України в якому з урахуванням уточнень позовних вимог просило:

- визнати протиправними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України щодо не визнання факту скасування з 16.11.2018р. податкового повідомлення-рішення від 31.08.2018р. № ;

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 31.08.2018р. № Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України;

- визнати протиправними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України щодо відображення в інтегрованій картці платника Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» за платежем податок на прибуток приватних підприємств (код класифікації доходів бюджету 11021000) облікових показників (операції) щодо донарахування суми в розмірі 19 622 216, 34 грн. за податковим повідомленням-рішенням від 31.08.2018р. № ;

- зобов`язати Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України здійснити коригування облікових показників в інтегрованій картці платника Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» за платежем податок на прибуток приватних підприємств (код класифікації доходів бюджету 11021000) шляхом виключення з інтегрованої картки платника Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» суми грошового зобов`язання зі штрафу у розмірі 19 622 216, 34 грн. за наслідками скасування податкового повідомлення рішення від 31.08.2018р. № .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно не прийнято до уваги факт скасування в порядку п. 56.9 ст. 56 ПК України податкового повідомлення-рішення від 31.08.2018р. № на суму 19 622 216, 34 грн., з огляду на що до інтегрованої картки внесено відомості про заборгованість позивача.

Відповідачем подано відзив на адміністративний позов в якому зазначає, що податкове повідомлення-рішення від 31.08.2018р. № є чинним та не скасованим, а відтак підстави для виключення з інтегрованої картки відомостей про борг позивача на суму 19 622 216, 34 грн. Таким чином, під час вчинення оскаржуваних дій, діяв у межах повноважень, у порядку та в спосіб встановлений Конституцією та законами України, а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Третя особа не скористалась своїм правом на подання пояснень на адміністративний позов.

Розглянувши адміністративний позов та додані до нього матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, зазначає таке.

Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби України проведено камеральну перевірку позивача за результатом якої складено акт від 26.07.2018р. № 347/28-10-46-13/00178353 «Про результати камеральної перевірки Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» з питання своєчасності сплати до бюджету узгоджених сум грошових зобов`язань у висновках якого зазначено, що перевіркою встановлено порушення позивачем п. 57.1 ст. 57 ПК України, а саме встановлено факт несвоєчасної сплати до бюджету узгоджених сум грошових зобов`язань з податку на прибуток, визначених в податкових деклараціях з податку на прибуток звітних періодів.

На підставі висновків вищезазначеного акта відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 31.08.2018р. № , яким відповідно до акта від 26.07.2018р. № 347/28-10-46-13/00178353 встановлено порушення строку сплати суми податкового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств визначеного п. 57.1 ст. 57 ПК України за затримку 117, 91 та 130 календарних днів сплати, з огляду на що до позивача застосовано штраф у розмірі 20 % на суму 19 622 216, 34 грн.

Позивач вважаючи вищезазначене податкове повідомлення-рішення протиправним 14.09.2018р. звернувся до ДФС України зі скаргою, яка отримана ДФС України 17.09.2018р. (а.с. 55-60 т. 1)

Рішенням ДФС України від 28.09.2018р. № 31683/6/99-99-11-03-01-25 про продовження строку розгляду скарги розгляд скарги позивача від 14.09.2018р. продовжено до 15.11.2018р. включно. Вищезазначене рішення отримано позивачем 02.10.2018р. (а.с. 64-66 т. 1)

Водночас, 20.11.2018р. позивачем отримано рішення про результати розгляду скарги від 14.11.2018р. № 36993/6/99-99-11-03-01-25, яке адресовано КП «Нікопольводоканал» щодо оскарження ним податкового повідомлення-рішення від 31.08.2018р. № . (а.с. 67-69 т. 1)

На підтвердження факту отримання позивачем рішення, яке адресовано КП «Нікопольводоканал» щодо оскарження ним податкового повідомлення-рішення від 31.08.2018р. № складено акт вилучення листа з конверта зі змісту якого вбачається, що під час розкриття конверта, що надійшов рекомендованим листом за № 001 відправленого 14.11.2018р. ДФС України на адресу позивача встановлено, що в конверті знаходиться лист від 14.11.2018р. № 36993/6/99-99-11-03-01-25 «Рішення про результати розгляду скарги» на 3 арк. адресований КП «Нікопольводоканал». Вказаний акт складено та підписано в присутності представників позивача та листоноші з Центру поштового зв`язку № 7 Укрпошти Леонової Л.А. (а.с. 70 т. 1)

Позивач вважаючи, що в силу п. 56.9 ст. 56 ПК України його скарга повністю задоволена направив до відповідача та ДФС України лист від 31.12.2018р. № 3/4436 в якому просив відобразити в ІКП платника податків наслідки скасування ппр від 31.08.2018р. № , яке, на думку позивача, є таким в силу п. 56.9 ст. 56 ПК України. Вищезазначений лист отримано відповідачем та ДФС України 11.01.2019р. (а.с. 71-73 т. 1)

Позивач вважаючи вищезазначені дії відповідача протиправними звернувся до суду для захисту своїх прав та законних інтересів.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та норми чинного законодавства, ознайомившись із доводами представників сторін, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України встановлений обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію зведених податкових накладних.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.п.14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з п. п. 14.1.157 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Порядок оскарження рішень контролюючих органів врегульований статтею 56 ПК України.

Так, відповідно до п. 56.1-56.3 ст. 56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Скарги на рішення державних податкових інспекцій подаються до контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів.

Скарги на рішення контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів та митниць подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з п. 56.8, 56.9 ст. 56 ПК Уураїни, контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

Відповідно до п. 56.10 ст. 56 ПК України, рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, прийняте за розглядом скарги платника податків, є остаточним і не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене в судовому порядку.

Наведене вище дає підстави для висновку, що юридичним наслідком порушення контролюючим органом встановленого ПК України або продовженого рішенням керівника контролюючого органу (його заступника або іншої уповноваженої посадової особи) строку розгляду скарги платника податків, тобто ненаправлення впродовж цих строків платнику податків вмотивованого рішення за результатами розгляду скарги, є визнання скарги такою, що повністю задоволена на користь платника податків з наступного за днем закінчення зазначених строків дня. Такий самий правовий наслідок настає в разі, якщо рішення керівника контролюючого органу (або його заступника або іншої уповноваженої посадової особи) про продовження строків розгляду скарги не було надіслано платнику податків до спливу двадцятиденного строку для розгляду скарги в процедурі адміністративного оскарження.

Визнання скарги повністю задоволеною на користь платника податків означає, що оскаржене рішення контролюючого органу з цього часу припинило регулюючу дію та не створює для платника податків юридичного обов`язку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач в порядку адміністративного оскарження 14.09.2018р. звернувся зі скаргою до ДФС України на податкове повідомлення-рішення від 31.08.2018р. № , яка отримана ДФС України 17.09.2018р. (а.с. 55-60 т. 1)

Рішенням ДФС України від 28.09.2018р. № 31683/6/99-99-11-03-01-25 про продовження строку розгляду скарги розгляд скарги позивача від 14.09.2018р. продовжено до 15.11.2018р. включно. Вищезазначене рішення отримано позивачем 02.10.2018р. (а.с. 64-66 т. 1)

Водночас, 20.11.2018р. позивачем отримано рішення про результати розгляду скарги від 14.11.2018р. № 36993/6/99-99-11-03-01-25, яке адресовано КП «Нікопольводоканал» щодо оскарження останнім податкового повідомлення-рішення від 31.08.2018р. № . (а.с. 67-69 т. 1)

На підтвердження факту отримання позивачем рішення, яке адресовано КП «Нікопольводоканал» щодо оскарження останнім податкового повідомлення-рішення від 31.08.2018р. № складено акт вилучення листа з конверта зі змісту якого вбачається, що під час розкриття конверта, що надійшов рекомендованим листом за № 001 відправленого 14.11.2018р. ДФС України на адресу позивача встановлено, що в конверті знаходиться лист від 14.11.2018р. № 36993/6/99-99-11-03-01-25 «Рішення про результати розгляду скарги» на 3 арк. адресований КП «Нікопольводоканал». Вказаний акт складено та підписано в присутності представників позивача та листоноші з Центру поштового зв`язку № 7 Укрпошти Леонової Л.А. (а.с. 70 т. 1)

Жодних доказів на підтвердження факту направлення рішення про результати розгляду скарги позивача від 14.09.2018р. листом з рекомендованим повідомленням про вручення з ідентифікатором №001 в межах строку встановленого ст. 56 ПК України до суду не надано.

Водночас, з копії поштового конверту наявного в матеріалах справи вбачається, що до нього був вкладений лист з номером рішення 36993/6/99-99-11-03-01-25 від 14.11.2018р. про результати розгляду скарги, яке адресовано КП «Нікопольводоканал». (а.с. 68 т. 1 на звороті)

Таким чином, за встановлених у даній справі обставин відсутності доказів направлення позивачу до спливу продовженого рішенням ДФС України строку прийняття рішення контролюючого органу вищого рівня за результатами розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення від 31.08.2018р. № , суд приходить до висновку про те, що в силу вимог пункту 56.9 статті 56 ПК України така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 10.10.2019р. у справі №826/4049/14, адміністративні провадження №К/9901/2687/18, №К/9901/2683/18.

Європейський суд з прав людини у численних рішеннях неодноразово звертав увагу Держави Україна на ту обставину, що дії суб`єкта владних повноважень щодо втручання в права особи повинні бути обґрунтованими, законними, необхідними, а саме втручання - легітимним і пропорційним.

Суд вважає за необхідне зазначити й те, що одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів «доброго врядування» і «належної адміністрації» (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до «якості» закону).

Так, пунктах 70-71 рішення по справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04) Європейський Суд з прав людини, аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування», зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, пункт 120, «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), заява № 48939/99, пункт 128, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункт 72, «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява №10373/05, пункту 51). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), пункт 119).

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), пункту 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункт 58, «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, пункт 40, «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, пункт 67).

Оскільки при невиконанні обов`язку щодо направлення вмотивованого рішення платнику податків, контролюючий орган діяв в неналежний та непослідовний спосіб, порушуючи при цьому принцип належного урядування, - то ризик відповідної помилки з боку контролюючого органу повинен повністю покладатися на державу.

Зважаючи на те, що ДФС України допущено порушення, за які позивач, як платник податків, який дотримався законодавчо визначеної процедури щодо оскарження визначених йому на підставі ппр грошових зобов`язань не повинен нести відповідальності, суд приходить до висновку, що відповідач необґрунтовано відмовив у внесенні відповідних змін до інтегрованої картки платника податків шляхом виключення з них інформації про наявність у позивача грошових зобов`язань з податку на прибуток приватних підприємств.

Щодо відновлення порушених прав позивача, суд звертає увагу на те, що ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Контролюючі органи, відповідно до положень підпункту 19-1.1.10 пункту 19.1 статті 19 Податкового кодексу України, забезпечують ведення обліку податків, зборів, платежів;

Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016р. №422 затверджено Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Порядок № 422).

Цим Порядком визначено організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

За змістом п.п. 4 п. 1 р. І Порядку №422, відповідальними за достовірність відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників є працівники структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи.

Згідно з п.п. 1 п. 1 р. ІІ Порядку №422, з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються інтегровані картки платника (надалі також - ІКП) за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Виходячи із положень розділів ІІІ, ІV, V Порядку №422, відображенню в інтегрованій картці платника підлягають, зокрема, зобов`язання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, визначені територіальним органом Міндоходів та узгоджені відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до п.п. 1 п. 4 р. V Порядку № 422, працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження органу ДФС, до компетенції яких належать розгляд скарг при проведенні процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах при проведенні процедури судового оскарження прийнятих податкового повідомлення-рішення/рішення/вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем забезпечують внесення даних до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати КПР.

Відображенню в інформаційній системі органів ДФС підлягають матеріали, які зареєстровані в інформаційних системах, що забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, та мають безпосередній зв`язок з матеріалами, внесеними до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи в ході виконання її функцій.

За змістом п.п. 2 п. 4 р. V Порядку №422, у підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, статус повідомлень-рішень/рішень/вимог та рішень щодо єдиного внеску змінюється залежно від наслідків розгляду скарги (заяви) відповідно до інформації з інформаційної системи, яка забезпечує відображення результатів адміністративного оскарження, на статуси «Скасовується в адміністративному порядку», або «Вручено, адміністративний розгляд», або «Анульовано» при частковому скасуванні.

При частковому скасуванні сум формується нове повідомлення-рішення/рішення/вимога та/або рішення щодо єдиного внеску на суму, що залишилась.

При збільшенні зазначених у повідомленні-рішенні/рішенні/вимозі та/або рішенні щодо єдиного внеску сум формується повідомлення-рішення/рішення/вимога та/або рішення щодо єдиного внеску на суму збільшення без анулювання первинного документа та вручається платнику податків (вноситься дата вручення до інформаційної системи та виконуються процеси, описані у главі 3 цього розділу).

На підставі інформації з інформаційної системи органів ДФС, яка забезпечує відображення результатів адміністративного оскарження, про результати адміністративного оскарження (рішення органу ДФС про результати розгляду скарги (заяви)) та у разі, якщо донарахована/зменшена сума з урахуванням її складових (платіж, санкція, пеня) у повному обсязі підтверджується (статус документа в підсистемі, що забезпечує відображення результатів КПР, змінюється на «Вручено, адміністративний розгляд») та якщо з урахуванням законодавчо встановлених строків вона вважається узгодженою, то в ІКП відображаються облікові показники (операції) щодо донарахування (поновлення у разі попереднього виключення з обліку)/зменшення такої суми.

У разі якщо за результатами адміністративного оскарження донарахована/зменшена сума з урахуванням її складових (платіж, санкція, пеня) у повному обсязі скасовується (статус документа в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на «Скасовується в адміністративному порядку»), в ІКП відображення облікових показників не проводиться.

Відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо узгоджених сум нарахованих грошових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 23.04.2019р. у справі №825/3211/15-а.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо не визнання факту скасування з 16.11.2018р. податкового повідомлення-рішення від 31.08.2018р. № та щодо відображення в інтегрованій картці позивача за платежем податок на прибуток приватних підприємств (код класифікації доходів бюджету 11021000) облікових показників (операції) щодо донарахування суми в розмірі 19 622 216, 34 грн. за податковим повідомленням-рішенням від 31.08.2018р. № та як наслідок зобов`язання відповідача здійснити коригування облікових показників в інтегрованій картці позивача.

Водночас, позовні вимоги в частині скасування податкового повідомлення-рішення від 31.08.2018р. № , задоволенню не підлягають, з огляду на таке.

Так, наявність в інтегрованій картці платника неправомірно обліковуваного податкового боргу, дає право контролюючим органам застосовувати положення статті 87 ПК України відповідно до якої поточна сплата платником податків його самостійно нарахованих податкових зобов`язань зараховується в рахунок сплати податкового боргу.

Отже, в інтегрованій картці платника одночасно погашається податковий борг, який обліковується протиправно, а також виникає новий борг за самостійно нарахованими платником податковими зобов`язаннями, що в подальшому може привести до застосування штрафних санкцій за їх несвоєчасну сплату та нарахування пені. Отже, неправомірне відображення в інтегрованій картці платника сум грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, має безпосередній вплив на господарську діяльність платника у зв`язку із потенційним понесенням ним додаткових витрат.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду зазначеному у постанові від 19.02.2019р. у справі №825/999/17, належним способом захисту, що відновить порушені права товариства, є коригування в інформаційній системі органів ДФС даних інтегрованої картки. Фактично, визнається порушення прав платника податків безпідставними записами в інтегрованій картці платника, а також право платника податків на поновлення відповідних прав шляхом коригування відповідних даних, за умови відсутності правових підстав у контролюючого органу для здійснення відповідних донарахувань та внесення відповідних даних до інформаційних систем.

Визнання податкового повідомлення-рішення скасованим, з однієї сторони, нівелює обов`язок платника податків зі сплати донарахованих таким податковим повідомленням-рішенням грошових зобов`язань, а з іншої - виключає наявність правових підстав для відображення відповідних грошових зобов`язань в інтегрованій картці платника. Водночас, протиправне відображення грошових зобов`язань в інтегрованій картці платника без належних правових підстав, очевидно вказує на порушення прав платника податків та необхідність проведення коригування даних інтегрованої картки платника в цілях поновлення порушених прав.

Таким чином, через відображення в електронному кабінеті, інтегрованій картці та інших інформаційних системах ДПС інформації про наявність у платника податків грошового зобов`язання (в т.ч. нарахування пені) на підставі податкового повідомлення-рішення, що вважається скасованим, порушуються права платника податків.

Відповідно до п. 58.1 ст. 58 ПК України, Контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт:

невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації;

завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу;

заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Згідно з п. 58.2 ст. 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

З огляду на викладене, суди зазнчаає, що податкове повідомлення-рішення від 31.08.2018р. № за свою правовою природою є окремим та самостійним рішенням. Захист від можливого порушення прав платника податків внаслідок його прийняття забезпечується через надання гарантій його оскарження як в адміністративному, так і в судовому порядку.

За змістом п.п. 60.1.2 п. 60.1 ст. 60 ПК України, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо, зокрема, контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу.

При цьому, за змістом п.п. 60.3 - п. 60.4 п. 60.1 ст. 60 ПК України, у випадках, визначених підпунктом 60.1.2 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги.

Судом становлено, що в силу вимог пункту 56.9 статті 56 ПК України скарга позивача від 14.09.2018р. вважається повністю задоволеною на користь платника податків, а відтак податкове повідомлення рішення відповідно до вимог вказаних норм ПК України вважається відкликаним.

Таким чином, у разі скасування податкового повідомлення-рішення контролюючим органом воно вважається відкликаним, а тому підстави для відображення зобов`язань за таким податковим повідомленням-рішенням відсутні.

З урахуванням наведеного передумовою виключення з електронного кабінету, інтегрованої картки та інших інформаційних систем ДПС інформації про наявність у платника податків грошового зобов`язання є встановлення зокрема обставин, що вказують про скасування податкового повідомлення-рішення.

При цьому, суд зазначає, що податкове повідомлення-рішення від 31.08.2018р. № є скасованим, в силу того, що скарга позивача є задоволеною, оскільки вмотивоване рішення за результатами розгляду скарги позивача йому не надіслано, а відтак підстави для скасування такого рішення в судовому порядку в даному випадку відсутні, оскільки останнє вважається скасованим в силу вимог законодавства, а не з підстав скасування його судом.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 01.07.2020р. у справі №640/8980/19, адміністративне провадження №К/9901/32006/19.

З оглду на вщевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задволенню.

Одночасно, судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Керуючись ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України щодо не визнання факту скасування з 16.11.2018р. податкового повідомлення-рішення від 31.08.2018р. № .

3. Визнати протиправними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України щодо відображення в інтегрованій картці платника Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» за платежем податок на прибуток приватних підприємств (код класифікації доходів бюджету 11021000) облікових показників (операції) щодо донарахування суми в розмірі 19 622 216, 34 грн. за податковим повідомленням-рішенням від 31.08.2018р. № .

4. Зобов`язати Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України здійснити коригування облікових показників в інтегрованій картці платника Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» за платежем податок на прибуток приватних підприємств (код класифікації доходів бюджету 11021000) шляхом виключення з інтегрованої картки платника Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» суми грошового зобов`язання зі штрафу у розмірі 19 622 216, 34 грн. за наслідками скасування податкового повідомлення рішення від 31.08.2018р. № .

5. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

6. Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» судові витрати за сплату судового збору в розмірі 5 763, 00 грн. (п`ять тисяч сімсот шістдесят три гривні 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295, 296 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська