Справа № 260/2663/20
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2020-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 жовтня 2020 року м. Ужгород№ 260/2663/20
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Микуляк П.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного виконавця Табінського Олега Володимировича, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "УМ Факторинг" про визнання дій протиправними та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Приватного виконавця Табінського Олега Володимировича, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "УМ Факторинг, яким просить суд визнати незаконними та неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Табінського О.В., щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження з порушенням правил територіальності; скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Табінського О.В. про відкриття виконавчого провадження №61322677 від 19 лютого 2020 року; стягнути судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним виконавцем всупереч законодавства не взято до уваги, що позивач не має нічого спільного з містом Київ, оскільки все своє життя зареєстрована у Закарпатській області та останні 11 років зареєстрована за однією адресою та проживає у місті Ужгород, Закарпатської області, нерухомості в місті Київ також не має.

Позивач вважає, що за відсутності документальних доказів фактичного проживання на момент відкриття виконавчого провадження №61322677 боржника за вказаною адресою у м. Київ, прийняття приватним виконавцем до виконання виконавчого документа та відкриття такого виконавчого провадження є необґрунтованим.

Відповідачем на адресу суду були надані витребувані судом матеріали виконавчого провадження №61322677, однак відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 29 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. вчинено виконавчий напис №137 про звернення стягнення з гр. ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УМ Факторинг" заборгованості у розмірі 9034,90 грн.

У тексті виконавчого напису була зазначена адреса реєстрації місця проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

В подальшому, представником ТОВ "УМ Факторинг" було подано до приватного виконавця Табінського О.В. заяву про відкриття виконавчого провадження за виконавчим написом нотаріуса №137 від 29 січня 2020 року.

19 лютого 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Табінським О.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №61322677 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса від 29 січня 2020 року №137.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, встановлюються Законом України Про виконавче провадження від 02.06.2016 р. №1404-VIII (далі - Закон №1404).

Нормами ч. 1 ст. 5 Закону №1404 визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно із статтею 7 Закону України "Про державну виконавчу службу" державний виконавець зобов`язаний сумлінно виконувати службові обов`язки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.3 Закону №1404, примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчі написи нотаріуса.

Вимоги до виконавчого документа встановлені нормами ч.1 ст.4 Закону №1404.

За приписами п. 10 ч. 4 ст. 4 цього Закону, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Згідно з абз.2 ч.1 ст.19 Закону України Про виконавче провадження право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону №1404, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст.3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно ч. 3 ст. 26 Закону №1404, у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону №1404, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Матеріалами справи встановлено, що у зв`язку з надходженням заяви про примусове виконання рішення виконавчого напису нотаріуса, приватним виконавцем Табінським О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61322677 від 19 лютого 2020 року.

Протиправність дії приватного виконавця при відкриті виконавчого провадження позивач обґрунтовує порушенням територіальної підвідомчості виконавчого провадження за виконавчим написом нотаріуса у зв`язку з тим, що боржник в м. Києві не проживає та не працює, будь-якого майна на території виконавчого округу м. Києва, на якій має право здійснювати свою діяльність відповідач, не має.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Поняття виконавчих округів та територіальних меж діяльності приватного виконавця регулюються нормами ст. 25 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (далі - Закон №1403).

Так, положеннями зазначеної статті передбачено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя. Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

З Єдиного реєстру приватних виконавців України вбачається, що виконавчим округом приватного виконавця Табінсього О.В. є місто Київ.

Нормами ч.2 ст.24 Закону №1404 встановлено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Отже, законодавчими нормами, що регулюють порядок примусового виконання рішень, передбачена альтернатива вибору місця виконання рішення: за місцем проживання/перебування боржника та за місцезнаходженням його майна.

Як вбачається з тексту виконавчий напис №137 від 29 січня 2020 року, на підставі якого було винесено оскаржувану постанову, приватним нотаріусом було зазначена адреса реєстрації місця проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Суд зазначає, що жодних доказів на підтвердження місця проживання позивачки у м. Київ, що дає підстави для відкриття відповідачем виконавчого провадження, суду подано не було.

Згідно паспорта громадянина України позивача серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Місце проживання - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Крім того, ані постанова про відкриття виконавчого провадження, ані виконавчий напис №137 не містять інформацію щодо місцезнаходження майна боржника, зокрема, у м. Київ.

Відтак, з урахуванням викладеного, у відповідача були відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження та вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса про стягнення з позивача грошових коштів.

Будь-які інші дані, які б підтверджували, що місце виконання даного виконавчого документа знаходиться саме в межах міста Київ, у якому розташований виконавчий округ приватного виконавця Табінського О.В. матеріали справи також не містять.

Суд зазначає, що закон встановлює обов`язок виконавця перед відкриттям виконавчого провадження перевірити, в тому числі, підвідомчість виконавчого напису, надісланого для примусового виконання. Пред`явлення такого не за місцем виконання або не за підвідомчістю є безумовною підставою для повернення такого стягувачу.

Тому суд вважає, що при винесені оскарженої постанови про відкриття виконавчого провадження приватний виконавець Табінський О.В., виконавчим округом якого є м. Київ, не перевірив підвідомчість надісланого виконавчого документа, а відкрив виконавче провадження виключно на підставі нічим не підтвердженого твердження про місце проживання позивача.

Крім того, дії відповідача оцінюються судом через призму ст.2 КАС України. Цей обов`язок випливає із завдань адміністративного судочинства, змістом яких є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що оскаржувані дії відповідача не відповідають критеріям правомірності, наведеним у частині другій ст.2 КАС України, зокрема, такі вчинені нерозсудливо, без врахування всіх обставин справи, непропорційно, тобто без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані.

За приписами ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами ч.2 зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не було дотримано порядку, який передбачений Законом України Про виконавче провадження, щодо прийняття до виконання виконавчого документу, що призвело до порушень прав та інтересів стягувача за виконавчим листом, відзив на позовну заяву відповідачем подано не було, у зв`язку з чим, позов слід задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч.1ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цьогоКодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сума судового збору сплачена позивачем при поданні позовної заяви підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст. 9, 139, 242-246, 265, 271, 287 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця Табінського Олега Володимировича, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "УМ Факторинг" про визнання дій протиправними та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Табінського О.В., щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №61322677 від 19 лютого 2020 року.

Визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В. про відкриття виконавчого провадження №61322677 від 19 лютого 2020 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) з Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінсього Олега Володимировича (м. Київ, вул. Старосільська, 1-У, оф.3) понесені позивачем судові витрати у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П.Микуляк