Справа № 620/3460/20
Суддя: Тихоненко О.М.
Дата ухвалення: 2020-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2020 року м. Чернігів Справа № 620/3460/20

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Тихоненко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Північної митниці Держмитслужби про скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Північної митниці Держмитслужби (далі по тексту - відповідач, Північна митниця) про скасування Податкових повідомлень-рішень відповідача від 24.07.2020 № 9, № 9 про донарахування позивачу грошових зобов`язань зі сплати акцизного податку і податку на додану вартість.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що ключовим моментом у даних спірних правовідносинах є встановлення дійсного року випуску автомобіля марки MAZDA-3 номер кузова НОМЕР_1 . При декларуванні автомобіля особою, яка здійснювала декларування, були використані відомості про його першу реєстрацію. Зазначення в митній декларації відомостей про рік виготовлення автомобіля на підставі відомостей про дату його першої реєстрації не є порушенням податкового та митного законодавства. Єдиним елементом доказової бази щодо іншого року випуску автомобіля, ніж зазначений в декларації, на який посилається відповідач, є лист ДП «АВТО Інтернешнл» від 25.06.2020 № 170. Видами діяльності ДП «АВТО Інтернешнл» є торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами (основний), технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів. Жодних повноважень по видачі експертних висновків або вчинення інших дій по встановленню року випуску автомобілів дане підприємство не має. Тому його лист не може вважатися належним доказом, що спростовує інформацію, внесену у митну декларацію. Також посилається на постанову Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 820/305/17 в якій зазначено, що підставою для висновку про заниження суб`єктом господарювання податкових зобов`язань під час ввезення товарів на митну територію України може слугувати лише офіційна документально- підтверджена інформація від уповноважених органів іноземних держав щодо, зокрема, вартості ввезених товарів. Крім того, така інформація повинна підтверджувати або не підтверджувати автентичність поданих документів щодо ввезених товарів. В даному випадку, під час митного контролю, уповноважені органи, з урахуванням поданих представником декларанта документів, не мали зауважень до заявленої митної вартості. Роздруківка даних митного оформлення за 17.12.2018 містить відомості, що органом митного контролю перевірено правильність нарахування митних платежів. В Акті перевірки відсутні відомості про встановлення фактів умисного подання позивачем недостовірних документів або недостовірної інформації щодо автомобіля. Враховуючи викладене, вважає, що відповідачем не доведено наявності складу податкового правопорушення, покладеного в основу прийняття спірних Податкових повідомлень-рішень і, як наслідок, безпідставно збільшено грошові зобов`язання з ПДВ та акцизного податку.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 31.08.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

У відзиві відповідач просить у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки відповідно до графи 31 МД від 17.12.2018 № UA102230/2018/632137 календарний рік виготовлення автомобіля заявлено - 2007; модельний рік виготовлення - 2007. Відповідно до листа офіційного дилера компанії «MAZDA» в Чернігівській області ДП «АВТО Інтернешнл» від 25.06.2019 № 277 йому стало відомо, що автомобіль «MAZDA», номер кузова НОМЕР_1 , згідно з даними сервісно-інформаційної програми виробника автомобілів MAZDA, було виготовлено 27.12.2006. Отже, позивачем були порушенні вимоги МК України, ПК України, в результаті чого занижено митні платежі на загальну суму 2 205,28 грн, у т.ч. акцизний податок - 1 837,73 грн, податок на додану вартість при ввезенні на митну територію України - 367,55 грн. МД № UA102230/2018/632137 прийнята для оформлення 17.12.2018 та з цього моменту вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а позивач несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації. Відповідно до Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 № 1118, визначення року виготовлення транспортного засобу здійснюється на основі даних його виробника, що містяться в ідентифікаційному номері транспортного засобу. Підпунктом 215.3.51 пункту 215.3 статті 215 ПК України встановлено, що розмір акцизного податку транспортного засобу залежить від року виробництва транспортного засобу, при цьому, чим старіший автомобіль, тим більше ставка податку. Відповідно до підпункту 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо, зокрема, результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях. У даному випадку заниження податкових зобов`язань, визначених платником податків у митній декларації, виявлено відповідачем під час аналізу електронної МД від № UA102230/2018/632137, а не у зв`язку з отриманням офіційної інформації від уповноважених органів іноземних держав. Вважає, що посилання позивача на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 05.03.2019 у справі № 820/305/17, є недоречним, оскільки у вказаній постанові Верховний Суд встановив неправомірне коригування митної вартості за шостим методом визначення митної вартості. Під час митного оформлення спірного авто позивача коригування митної вартості не здійснювалося. Зазначає, що питання митної вартості взагалі не є предметом розгляду здійсненої митницею відносно позивача документальної невиїзної перевірки.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що у поданих до митного оформлення документах були відсутні розбіжності, ознаки підробки, вони не визнавались недійсними, і цих документів було достатньо органу митного контролю для перевірки правильності нарахування митних платежів і випуску товару у вільних обіг. Згідно з пунктом 8 вищенаведених Правил № 1118 у разі неможливості визначення року виготовлення ТЗ за ідентифікаційним номером роком виготовлення вважати рік, що значиться в реєстраційних і технічних документах на ТЗ. За наявності обґрунтованих сумнівів щодо визначення року виготовлення ТЗ достовірність установлюється експертом, що має свідоцтво про право проведення експертних досліджень з відповідної експертної спеціальності та внесений до Реєстру атестованих судових експертів державних і підприємницьких структур та громадян Міністерства юстиції України. Проте, під час митного контролю відповідач не мав сумнівів у правильності декларування відомостей про рік виготовлення автомобіля. Лист ДП «АВТО Інтернешнл» не відноситься до тих документів, які можуть слугувати підставами для перевірки. Оскільки, в даному випадку відповідачем перевірялась правильність визначення зобов`язань зі сплати акцизного податку, який у свою чергу розраховується на підставі відомостей про рік випуску автомобіля, то самого лише аналізу електронних копій митних декларацій для призначення документальної невиїзної перевірки було б недостатньо.

У запереченнях відповідач зазначає, що позивач плутає поняття «митні платежі» та «митна вартість», тому помилковим є його висновок про те, що митні органи наділені повноваженнями проводити документальні перевірки лише з метою контролю правильності заявленої митної вартості товарів. Вважає, що позивач безпідставно посилається на пункт 4 частини п`ятої статті 54 МК України, оскільки митницею проводилася перевірка щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, а саме - акцизного податку, на розмір якого впливає рік виготовлення транспортного засобу, та податок на додану вартість, на величину якого впливає розмір розрахованого акцизного податку. Норми пункту 1 частини 2 статті 351 МК України, відповідної до якої документальна невиїзна перевірка проводиться у разі виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів. Посадова особа митниці під час митного оформлення позбавлена можливості здійснювати запити щодо поданих до митного оформлення товарів. В той же час митниці надані повноваження щодо здійснення митного контролю своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств, після завершення митного оформлення у строки, встановлені статтею 102 ПК України, тобто протягом 1095 днів з дня завершення митного оформлення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

16.12.2018 між позивачем (Довіритель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сівертрейд» (Повірений) було укладено Договір доручення про надання послуг з декларування товарів і транспортних засобів № 3/2018, згідно пункту 1.1 якого Довіритель доручає, а Повірений зобов`язується за винагороду та від імені Довірителя виконувати, зокрема, декларування транспортних засобів (а.с. 32-33).

Із копії митної декларації від 17.12.2018 № UA102230/2018/632137 вбачається, що ТОВ «Сівертрейд» задекларовано транспортний засіб: автомобіль «MAZDA», номер кузова НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення автомобіля заявлено - 2007; модельний рік виготовлення - 2007 (а.с. 31).

Згідно підпункту 8.3.4 підпункту 8.3 пункту 8 Акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 17.12.2018 за митною декларацією № UA102230/2018/632137 шляхом огляду виявлено, що відомості про транспортний засіб відповідають даним, заявленим у митній декларації (а.с. 34-35).

Із роздруківки етапів митного оформлення за документом № UA102230/2018/632137 вбачається, що у процесі процедури оформлення здійснено: контроль із застосуванням системи управління ризиками; реєстрація митної декларації; прийняття митної декларації до митного оформлення; повідомлення про необхідність пред`явлення товарів, додаткових документів та/або відомостей митному органу; проведення митного огляду товарів; перевірка правильності класифікації та кодування товарів; перевірка правильності визначення країни походження товарів; перевірка дотримання встановлених до товарів заходів нетарифного регулювання; перевірка наявності задекларованих товарів у реєстрі товарів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; перевірка правильності застосування пільг в оподаткуванні; перевірка правильності визначення митної вартості товарів; перевірка відомостей про виконання митних формальностей, сформованих за результатами оцінки ризику; перевірка правильності нарахування митних платежів; завершення митного оформлення (а.с. 36).

Відповідно до копії Доповідної записки від 31.05.2019 № 837/25-70-19-02 першого заступника начальника Чернігівської митниці ДФС в ході вибіркової перевірки митних оформлень встановлено ряд випадків внесення до гр. 31 МД інформації про календарний рік виготовлення транспортних засобів товарної позиції 8703 згідно УКТ ЗЕД, що не відповідає інформації про рік виготовлення транспортного засобу, розміщеної у відкритих джерелах мережі Internet. Дана перевірка здійснювалася по індивідуальному номеру кузова автомобіля, який вказаний в гр. 31 МД та технічних паспортах автомобілів. Внесення неправдивих даних призвело до невірного застосування К1 та розрахунку податку, що спричинило несплату митних платежів у повному обсязі. По даним фактам Чернігівською митницею ДФС поінформовано ГУ ДФС за місцем реєстрації, зокрема, одержувача транспортного засобу ОСОБА_1 (а.с.73-75).

Згідно наказу Північної митниці «Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання ОСОБА_1 (податковий номер платника податків НОМЕР_2 ) вимог законодавства України з питань митної справи» від 18.06.2020 № 245 наказано провести документальну невиїзну перевірку дотримання ОСОБА_1 законодавства України з питань митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів по митній декларації від 17.12.2018 № UA102230/201-8/632137 тривалістю 3 робочих дні з 01 липня 2020 року (а.с.59).

Листом від 21.06.2019 № 6103/7/25-70-20-01 відповідач звернувся до ДП «АВТО Інтернешнл», в якому просив надати допомогу у проведенні перевірки, встановити та повідомити в нашу адресу інформацію щодо дати випуску, дати першої реалізації (реєстрації), зокрема, про транспортний засіб марки «MAZDA 3», VIN-код НОМЕР_1 (а.с. 40).

У відповідь листом від 25.06.2019 № 277 ДП «АВТО Інтернешнл» повідомило відповідача про те, що датою виробництва транспортного засобу марки «MAZDA» з VIN-кодом НОМЕР_1 є 2006 рік, модельним роком - 2006 рік, датою реєстрації в ЦСК - 2007 рік (а.с. 41).

Повідомленням Північної митниці від 18.06.2020 № 16/7.11-19-19 позивач був поінформований про те, що з 1 липня 2020 року, тривалістю 3 робочих дні, буде проводитись документальна невиїзна перевірка дотримання законодавства України з питань митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів по митній декларації від 17.12.2018 № UA102230/2018/632137 (а.с. 13).

У відповідь на лист Північної митниці від 20.07.2020 № 7.11-1/7.11-19/14/6567 (а.с.78) ДП «АВТО Інтернешнл» листом від 20.06.2020 № 206 повідомило відповідача про те, що ДП «АВТО Інтернешнл» є офіційним дистриб`ютором автомобілів MAZDA та запасних частин до них на підставі 3-х стороннього договору від 01.06.2018 та має доступ до всіх необхідних інформаційних та технічних ресурсів MAZDA (а.с.79).

Згідно копії Акту про результати документальної невиїзної перевірки громадянина України ОСОБА_1 дотримання вимог законодавства України з питань митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів по митній декларації від 17.12.2018 №UA102230/2018/632137 від 10.07.2020 № 2/7.11-19-12/ НОМЕР_2 документальною невиїзною перевіркою встановлено порушення позивачем: пункту 1 статті 257, пункту 1 статті 295 Митного кодексу України, підпункту 215.3.51 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті акцизного податку за митною декларацією від 17.12.2018 № UA102230/2018/632137 на загальну суму 1837,73 грн; пункту 1 статті 257, пункту 1 статті 295 Митного кодексу України, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за митною декларацією від 17.12.2018 № UA102230/2018/632137 на загальну суму 367,55 грн (а.с. 14-19).

15.07.2020 позивачем до Північної митниці подані заперечення до зазначеного акту (а.с. 20-23).

У відповідь листом від 22.07.2020 № 7.11-1/19/10/6630 відповідач повідомив позивача, зокрема, про те, що Північною митницею Держмитслужби заперечення взяті до розгляду та зроблено висновок, що аргументи, викладені в них не є достатньо обґрунтовані та не можуть бути враховані для визначення результатів перевірки. Таким чином, висновки акту від 10.07.2020 № 2/7.11-19-12/ НОМЕР_2 про результати документальної невиїзної перевірки громадянина України ОСОБА_1 дотримання вимог законодавства України з питань митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів по митній декларації від 17.12.2018 № UA102230/2018/632137 залишені без змін (а.с. 24-25).

Згідно копії Податкового повідомлення-рішення від 24.07.2020 № 9 позивача повідомлено про те, що на підставі акта перевірки від 10.07.2020 № 2/7.11-19-12/ НОМЕР_2 встановлено порушення частини 1 статті 257, частини 1 статті 295 Митного кодексу України, підпункту 215.3.51 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті акцизного податку за митною декларацією від 17.12.2018 № UA 102230/2018/632137 та застосовано штрафні (фінансові) санкції (нараховано пеню) на підставі пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України. У зв`язку з цим, згідно з підпунктом 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: Акцизний податок з ввезених на митну територію України підакцизних товарів (продукції) 2297,16 грн. Сума грошового зобов`язання: за податковим зобов`язанням збільшена на 1837,73 грн; за штрафними (фінансовими) санкціями - на 459,43 грн (а.с. 9-10).

Згідно копії Податкового повідомлення-рішення від 24.07.2020 № 9 позивача повідомлено про те, що на підставі акта перевірки від 10.07.2020 № 2/7.11-19-12/ НОМЕР_2 встановлено порушення частини 1 статті 257, частини 1 статті 295 Митного кодексу України пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за митною декларацією від 17.12.2018 № UA102230/2018/632137 та застосовано штрафні (фінансові) санкції (нараховано пеню) на підставі пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України. У зв`язку з цим, згідно з підпунктом 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України у зв`язку з чим збільшено суму грошового зобов`язання за платежем Податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів 459,44 грн. Сума грошового зобов`язання: за податковим зобов`язанням збільшена на 367,55 грн; за штрафними (фінансовими) санкціями - 91,89 грн (а.с. 11-12).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 1 Митного кодексу України (далі по тексту - МК України) законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Згідно із частиною першою статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Відповідно до частини першої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (частина перша статті 52 МК України).

Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Пунктами 4, 5 частини першої статті 266 МК України визначено, що декларант зобов`язаний, зокрема, у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Згідно частин першої, другої статті 293 МК України особою, на яку покладається обов`язок із сплати митних платежів, є декларант.

Особою, на яку покладається обов`язок із сплати донарахованих митних платежів - податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки, є відповідний платник податків.

Згідно з частиною першою статті 266 МК України декларант зобов`язаний, зокрема, у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу Х цього Кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Пунктом 8 частини першої статті 336 МК України передбачено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих митному органу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно з частиною першою, третьою статті 345 МК України документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких митні органи переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, а також пені, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи щодо: 1) правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; 2) обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування; 3) правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення; 4) відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі; 5) законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.

Відповідно до частин першої-третьої статті 351 Митного кодексу України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: 1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; 2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу митного органу.

Статтею 352 МК України передбачено, що посадовими особами митних органів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

Результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення митним органом суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України (частина шоста статті 345 МК України).

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі по тексту - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до статті 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно із пунктом 123.1 статті 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до підпункту 3 пункту 180.1 статті 180 ПК України для цілей оподаткування платником податку на додану вартість є будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України.

Базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів (пункт 190.1 статті 190 ПК України).

Відповідно до підпункту 215.3.5-1 пункту 215.3 статті 215 ПК України акцизний податок справляється з таких товарів та обчислюється за такими ставками: автомобілі легкові та інші моторні транспортні засоби, призначені головним чином для перевезення людей, що відповідають товарній позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД (крім моторних транспортних засобів, зазначених у товарній позиції 8702 згідно з УКТ ЗЕД), включаючи вантажопасажирські автомобілі-фургони, гоночні автомобілі, у тому числі автомобілі, які в установленому законодавством порядку подаються до органів, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, для реєстрації або перереєстрації у зв`язку із зміною моделі транспортного засобу, що до переобладнання під час ввезення відповідала товарній позиції 8704 згідно з УКТ ЗЕД, а після переобладнання відповідає товарній позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД:

ставка податку (Ставка) для відповідного транспортного засобу визначається за формулою:

Ставка = Ставка базова х К двигун х К вік,

де Ставка базова - ставка податку в євро за 1 штуку транспортного засобу:

з двигуном внутрішнього згоряння з іскровим запалюванням та кривошипно-шатунним механізмом з об`ємом циліндрів до 3000 куб. сантиметрів (включно) - 50,0;

з двигуном внутрішнього згоряння з іскровим запалюванням та кривошипно-шатунним механізмом з об`ємом циліндрів понад 3000 куб. сантиметрів - 100,0;

з двигуном внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем) з об`ємом циліндрів до 3500 куб. сантиметрів (включно) - 75,0;

з двигуном внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем) з об`ємом циліндрів понад 3500 куб. сантиметрів - 150,0;

К двигун - коефіцієнт, що визначається діленням об`єму циліндрів двигуна внутрішнього згоряння відповідного транспортного засобу в куб. сантиметрах на 1000 куб. сантиметрів;

К вік - коефіцієнт, що дорівнює кількості повних календарних років з року, наступного за роком виробництва відповідного транспортного засобу, до року визначення ставки податку (для нових транспортних засобів та транспортних засобів, що використовувалися до одного повного календарного року, коефіцієнт дорівнює 1, а для транспортних засобів, що використовувалися понад п`ятнадцять повних календарних років, коефіцієнт дорівнює 15).

Згідно з підпунктом 14.1.251 пункту 14.1 статті 14 ПК України транспортні засоби, що використовувалися, - це транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби.

Рік виготовлення транспортного засобу - календарна дата виготовлення транспортного засобу (день, місяць, рік); для транспортних засобів, календарну дату виготовлення яких визначити неможливо, - 1 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах підпунктом 14.1.220 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Питання митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України регулюються з поміж іншого Правилами митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затвердженими наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 № 1118.

У пункті 8 вказаних Правил визначено, що визначення року виготовлення ТЗ здійснюється на основі даних його виробника, що містяться в ідентифікаційному номері ТЗ. За рік виготовлення ТЗ приймається календарна дата його виготовлення (день, місяць, рік).

Якщо в ідентифікаційному номері нового ТЗ не міститься повна інформація про календарну дату його виготовлення, то такою датою вважається дата виготовлення, зазначена в технічних документах виробника ТЗ.

Якщо календарну дату виготовлення ТЗ, який перебував у користуванні, визначити за його ідентифікаційним номером неможливо, то за основу береться рік виготовлення, визначений за його ідентифікаційним номером, з урахуванням календарної дати першої реєстрації ТЗ.

Датою першої реєстрації ТЗ, який перебував у користуванні, є дата, зазначена в спеціальній графі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію), наприклад, паспорта німецького зразка, або дата видачі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію).

У разі відсутності даних про дату першої реєстрації, коли модельний чи календарний рік виготовлення ТЗ, зазначений в ідентифікаційному номері, збігається з роком початку його експлуатації, датою виготовлення вважати 1 січня року, зазначеного в ідентифікаційному номері ТЗ.

Якщо встановлений за ідентифікаційним номером модельний рік виготовлення не збігається з роком початку експлуатації ТЗ, який зазначено в реєстраційному документі, й перевищує його, датою виготовлення вважати 1 липня зазначеного в реєстраційних документах року.

Якщо встановлений за ідентифікаційним номером календарний або модельний рік виготовлення не збігається з роком початку експлуатації ТЗ, який зазначено в реєстраційному документі, і є меншим за нього, датою виготовлення вважати 1 січня календарного року, зазначеного в ідентифікаційному номері.

У разі неможливості визначення року виготовлення ТЗ за ідентифікаційним номером роком виготовлення вважати рік, що значиться в реєстраційних і технічних документах на ТЗ.

При цьому в разі відсутності в реєстраційних і технічних документах на ТЗ календарної дати виготовлення ТЗ такою датою вважати 1 січня року, зазначеного в реєстраційних і технічних документах на ТЗ.

Датою початку користування ТЗ, що були в користуванні та ввозяться на митну територію України, уважається дата першої реєстрації ТЗ, визначена в реєстраційних документах, які видані вповноваженими державними органами та дають право експлуатувати ці ТЗ на постійній основі. У разі відсутності реєстраційних документів першої реєстрації ТЗ датою початку користування вважати перший день першого місяця року, зазначеного в ідентифікаційному номері ТЗ, а за відсутності в ідентифікаційному номері року виготовлення - 1 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах.

За наявності обґрунтованих сумнівів щодо визначення року виготовлення ТЗ достовірність установлюється експертом, що має свідоцтво про право проведення експертних досліджень з відповідної експертної спеціальності та внесений до Реєстру атестованих судових експертів державних і підприємницьких структур та громадян Міністерства юстиції України.

Судом встановлено, що 17.12.2018 представником позивача до митного органу було подано митну декларацію № UA102230/2018/632137 та задекларовано транспортний засіб: автомобіль «MAZDA», номер кузова НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення автомобіля заявлено - 2007; модельний рік виготовлення - 2007.

На підставі наказу Північної митниці «Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання ОСОБА_1 (податковий номер платника податків НОМЕР_2 ) вимог законодавства України з питань митної справи» від 18.06.2020 № 245 проведено документальну невиїзну перевірку дотримання ОСОБА_1 законодавства України з питань митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів по митній декларації від 17.12.2018 № UA102230/201-8/632137.

За результатами документальної невиїзної перевірки по митній декларації від 17.12.2018 № UA102230/201-8/632137 відповідачем складено Акт від 10.07.2020 № 2/7.11-19-12/ НОМЕР_2 , згідно якого перевіркою встановлено порушення позивачем: пункту 1 статті 257, пункту 1 статті 295 Митного кодексу України, підпункту 215.3.51 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті акцизного податку за митною декларацією від 17.12.2018 № UA102230/2018/632137 на загальну суму 1837,73 грн; пункту 1 статті 257, пункту 1 статті 295 Митного кодексу України, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за митною декларацією від 17.12.2018 № UA102230/2018/632137 на загальну суму 367,55 грн (а.с. 14-19).

Підставою для вказаних висновків стала інформація ДП «АВТО Інтернешнл» - офіційного дистриб`ютора автомобілів MAZDA, яке листом від 25.06.2019 № 277 повідомило відповідача про те, що датою виробництва транспортного засобу марки «MAZDA» з VIN-кодом НОМЕР_1 є 2006 рік, модельним роком - 2006 рік, датою реєстрації в ЦСК - 2007 рік.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (частина друга статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суд зазначає, що на підтвердження того, що ДП «АВТО Інтернешнл» є офіційним представником виробника автомобілів марки «MAZDA» в Україні відповідачем надано до суду документ, який є додатком до листа ДП «АВТО Інтернешнл» від 20.06.2020 № 206, викладений іноземною мовою, переклад якого відсутній, що унеможливлює встановлення його змісту (а.с.79).

Відповідно відповідачем не доведено суду те, що інформація, отримана від ДП «АВТО Інтернешнл» є офіційною інформацією виробника товару, а також те, що вказана юридична особа є володільцем та розпорядником інформації про дату виробництва транспортного засобу з VIN-кодом НОМЕР_1 .

За таких обставин, наведена у листі ДП «АВТО Інтернешнл» від 25.06.2019 № 277 інформація не є інформацією, отриманою від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів.

Також вказана інформація не може бути визнана судом документально підтвердженою інформацію, отриманою від уповноважених органів іноземних держав про непідтвердження автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірності відомостей, що в них містяться, які надійшли від уповноважених органів іноземних держав, в розумінні пунктів 1 та 2 частини другої статті 351 МК України.

Окрім цього, за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності даних, наведених у реєстраційних документах на автомобіль, що видані іноземним державним органом, контролюючий орган мав би вжити передбачених статтями 351, 352 МК України, статтею 83 ПК України заходів щодо отримання до проведення перевірки від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про неавтентичність поданих позивачем документів чи недостовірності відомостей, що в них містяться, а також згідно пункту 73.3 статті 73, підпункту78.1.1 пункту 78.1 статті 78, статті 79 ПК України запропонувати позивачу надати пояснення та додаткові документи, які б підтверджували правильність визначення бази та об`єкта оподаткування при ввезенні на митну територію України транспортного засобу.

Із наданих до суду матеріалів вбачається, що відповідач до призначення позапланової невиїзної перевірки не звертався до позивача з письмовим запитом про надання належним чином завірених копій документів, в підтвердження дотримання вимог митного та податкового законодавства при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності згідно з митною декларацією від 17.12.2018 № UA102230/2018/632137.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскаржувані Податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем без встановленої законом підстави, передчасно та необґрунтовано - за відсутності на час їх прийняття належних та допустимих доказів вчинення позивачем порушень митного та податкового законодавства України.

При розгляді даної справи судом враховані висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 16.10.2020 у справі № 817/1887/16.

Також суд зазначає, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (частина перша статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України).

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 зазначено, що Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі досліджених доказів та їх правової оцінки, враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Згідно частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанцією від 20.08.2020 № 0.0..1 підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 840,80 (а.с. 7).

Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Північної митниці Держмитслужби про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Північної митниці Держмитслужби від 24.07.2020 № 9, № 9 про донарахування ОСОБА_1 грошових зобов`язань зі сплати акцизного податку і податку на додану вартість.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Північної митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 судових збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Північна митниця Держмитслужби (прос. Перемоги, 6,м.Чернігів,14017, ).

Повний текст рішення суду складено 29.10.2020.

Суддя О.М. Тихоненко