Справа № 160/9793/20
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2020-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 жовтня 2020 року Справа № 160/9793/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Горбалінського В.В.
18.08.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати рішення Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області, викладене у формі листа про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах від 26.02.2020р. №1805-1268/М-02/8-0400/20 - протиправним та скасувати його;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області зарахувати стаж роботи трактористом з 01.09.1978 по 01.06.1983р. з 01.01.1991 по 25.02.2000р. в колгоспі КСП «Дружба» Петропавлівського району Дніпропетровської області, з 25.02.2000р. по 29.06.2000р. - Сільськогосподарському виробничому кооперативі «Лозівський» Петропавлівського району Дніпропетровської області, з 29.06.2000р. по 21.12.2004р., Товаристві з обмеженою відповідальністю «Агро-Дружба» Петропавлівського району Дніпропетровської області до стажу роботи, шо дає право на пільгову пенсію за віком.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області призначити мені пенсію за віком на пільговий умовах з часу звернення із заявою про призначення пенсії - з 24.01.2020 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Проте, у призначенні пенсії позивачу було відмовлено у зв`язку з не зарахуванням до стажу періодів його роботи за трудовою книжкою, оскільки внаслідок не зарахування спірних періодів роботи на посаді тракториста-машиніста, у позивача відсутній стаж для призначення пенсії на пільгових умовах. Позивач вважає неправомірною відмову відповідача у призначенні йому пенсії, оскільки ним до пенсійного органу були надані всі необхідні документи, які підтверджують його право на призначення такої пенсії.
Ухвалою суду від 25.08.2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
07.08.2020 року представником відповідача надано до суду письмовий відзив на позов, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що за результатами розгляду документів, наданих позивачем на підтвердження свого стажу, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було прийнято рішення про відсутність підстав для призначення пенсії на пільгових умовах, оскільки в трудовій книжці позивача відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , звернувся із заявою про надання інформації до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Листом №1805-1268/М-02/8-0400/20 від 26.02.2020 року пенсійним органом надано відповідь на запит позивача, в якому зазначено, що загальний стаж позивача складає 24 роки 10 місяців 20 днів, додатковий стаж, передбачений ч.1 ст. 26 Закону №1058 складає 13 років 11 місяців 11 днів, що разом складає 37 років 11 місяців 1 день.
Додатково повідомлено, що за результатами розгляду заяви позивача було прийнято рішення №11 від 25.07.2019 року про підтвердження періоду роботи з 01.06.1983 року по 31.12.1990 року для зарахування до пільгового стажу на посаді тракториста-машиніста, що складає 7 років 7 місяців.
Також вказано, що у зв`язку із зазначеним, у позивача, як у тракториста-машиніста, відсутнє право на пільгову пенсію.
Відтак, не погоджуючись із такою відповіддю пенсійного органу, позивач і звернувся до суду із даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Щодо позовних вимог про визнання рішення Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області викладене у формі листа про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах від 26.02.2020р. №1805-1268/М-02/8-0400/20 протиправним та його скасування, суд зазначає про таке.
Як встановлено судом, 24.01.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання офіційної відмови в підтвердженні пільгового стажу.
Отже, зі змісту вказаної заяви видно, що позивач фактично звернувся до відповідача із запитом на надання публічної інформації.
Закон України «Про звернення громадян» (далі - Закон №393/96-ВР) регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
Відповідно до ст.1 Закону №393/96-ВР, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Згідно із ст.7 Закону №393/96-ВР, звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.
Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.
Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.
Відповідно до частини першої статті 15 Закону № 393/96, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Згідно з частинами третьою та четвертою статті 15 Закону № 393/96, відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Статтею 18 Закону №393/96-ВР встановлено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.
Згідно із ст.19 Закону №393/96-ВР, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.
Частиною першою статті 20 Закону № 393/96 визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
Аналіз зазначених норм права, дає підстави зробити висновок, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків, при цьому, таке право кореспондується із обов`язками органів влади здійснити розгляд таких звернень, з урахуванням їх функціональних обов`язків.
Відтак, суд вказує, що Закон України «Про звернення громадян» передбачає, що за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається відповідь тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки, а не нормативно-правовий акт, як помилково вважає позивач.
Як видно з матеріалів справи, за результатами розгляду заяви позивача, начальником Петропавлівського відділу обслуговування громадян було підготовлено письмову відповідь та вручено її позивачу, що підтверджується змістом позовної заяви.
Суд вказує, що виходячи зі змісту відповіді пенсійного органу на заяву позивача від 24.01.2020 року, встановлено повноту та змістовність відповіді на поставлене питання позивачем у своїй заяви.
Отже, суд доходить висновку, що враховуючи зміст та характер заяви позивача, відповідачем в повній мірі та у відповідності до вимог чинного законодавства було надано відповідь на заяву позивача.
Таким чином, вимога позивача про визнання листа Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах від 26.02.2020р. №1805-1268/М-02/8-0400/20 протиправним та його скасування є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області зарахувати стаж роботи трактористом з 01.09.1978 по 01.06.1983р. з 01.01.1991 по 25.02.2000р. в колгоспі КСП «Дружба» Петропавлівського району Дніпропетровської області, з 25.02.2000р. по 29.06.2000р. - Сільськогосподарському виробничому кооперативі «Лозівський» Петропавлівського району Дніпропетровської області, з 29.06.2000р. по 21.12.2004р., Товаристві з обмеженою відповідальністю «Агро-Дружба» Петропавлівського району Дніпропетровської області до стажу роботи, суд зазначає наступне.
Як встановлено судом, фактично предметом означеного спору між позивачем та відповідачем є не зарахування пенсійним органом стажу роботи позивача на посаді трактористом з 01.09.1978 по 01.06.1983р. з 01.01.1991 по 25.02.2000р. в колгоспі КСП «Дружба» Петропавлівського району Дніпропетровської області, з 25.02.2000р. по 29.06.2000р. - Сільськогосподарському виробничому кооперативі «Лозівський» Петропавлівського району Дніпропетровської області, з 29.06.2000р. по 21.12.2004р., Товаристві з обмеженою відповідальністю «Агро-Дружба» Петропавлівського району Дніпропетровської області.
Означене підтверджується змістом рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №11 від 25.07.2019 року.
Частиною третьою статті 4 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №1058-IV) передбачено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
За змістом положень пункту «в» частини першої статті 13 Закону №1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років.
Порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 7. Так, до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгосп робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії «тракторист-машиніст», запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення.
Таким чином, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу.
Згідно з ст. 48 Кодексу законів про працю України та ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Аналогічна позиція висловлена в постанові Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 року №637 (далі Порядок №637) та в п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за №110 (далі Інструкція №58).
Частиною 2 п. 1 Порядку №637 визначено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Абзацом 1 п. 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
На підставі відомостей, зазначених у трудовій книжці серії НОМЕР_2 , судом встановлено, що ОСОБА_2 працював у Колгоспі «Дружба» з 01.09.1978 року по 25.02.2000 рік на посаді тракториста тракторної бригади.
З 25.02.2000 року по 29.06.2000 рік працював на посаді тракториста у Сільськогосподарському виробничому кооперативі «Лозівський».
З 29.06.2000 року по 21.12.2004 рік працював на посаді тракториста у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Агро-Дружба».
Отже, записами з трудової книжки позивача підтверджується трудовий стаж ОСОБА_2 на посаді, що дає право на призначення пільгової пенсії.
Однак, як зазначається відповідачем у рішенні №11 від 25.07.2019 року, в трудовій книжці заявника відсутні відомості, що визначають право на пенсію позивача на пільгових умовах, а саме: не зазначено про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.
Проте, суд зазначає, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
При цьому, згідно статті 62 Закону «Про пенсійне забезпечення» при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Однак, як встановлено судом, відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити пільговий стаж позивача.
Відтак, суд критично ставиться до такої позиції відповідача, адже на особу не може перекладатись обов`язок доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені в його трудовій книжці. Крім цього, невідповідність даних, зокрема, таких як: відсутність даних про перейменування підприємства або відсутність даних в індивідуальних відомостях про застраховану особу про нараховану заробітну плату не можуть бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу особи, який дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.
Таким чином, суд приходить до висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправно не зараховано стаж роботи позивача на посаді трактористом з 01.09.1978 по 01.06.1983р. з 01.01.1991 по 25.02.2000р. в колгоспі КСП «Дружба» Петропавлівського району Дніпропетровської області, з 25.02.2000р. по 29.06.2000р. у Сільськогосподарському виробничому кооперативі «Лозівський» Петропавлівського району Дніпропетровської області, з 29.06.2000р. по 21.12.2004р. у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Агро-Дружба».
Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зі змісту вказаної норми встановлено, що суд при розгляді справи обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.
Вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.
Верховний Суд України у пункті 3 постанови Пленуму від 18.12.2009 № 14 "Про судове рішення" роз`яснив, що вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов: лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача; повний захист прав позивача неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав; вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.
Враховуючи позицію Верховного суду України та керуючись частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вбачає підстави для виходу за межі позовних вимог виключно з метою ефективного захисту прав позивача та вважає за необхідне визнати протиправним і скасувати рішення №11 від 25.07.2019 року, прийняте комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду у Дніпропетровській області та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Дніпропетровській області зарахувати стаж роботи позивача на посаді трактористом з 01.09.1978 по 01.06.1983р. з 01.01.1991 по 25.02.2000р. в колгоспі КСП «Дружба» Петропавлівського району Дніпропетровської області, з 25.02.2000р. по 29.06.2000р. у Сільськогосподарському виробничому кооперативі «Лозівський» Петропавлівського району Дніпропетровської області, з 29.06.2000р. по 21.12.2004р. у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Агро-Дружба» до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за віком.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком на пільговий умовах з часу звернення із заявою про призначення пенсії з 24.01.2020 року, суд зазначає наступне.
Як вже встановлено судом, 24.01.2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області з заявою про надання інформації.
Суд звертає увагу, що заява чи будь який інший документ щодо призначення пенсії, який датований 24.01.2020 року, у матеріалах справи відсутній.
Також, у матеріалах справи відсутня заява позивача про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах.
Отже, враховуючи означене, суд доходить висновку про передчасність звернення позивача із вимогами про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком на пільговий умовах.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду.
Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, судові витрати, підлягають розподілу між сторонами пропорційно до розміру задоволених позивних вимог.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним і скасувати рішення №11 від 25.07.2019 року, прийняте комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду у Дніпропетровській області.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Дніпропетровській області зарахувати стаж роботи позивача на посаді трактористом з 01.09.1978 по 01.06.1983р. з 01.01.1991 по 25.02.2000р. в колгоспі КСП «Дружба» Петропавлівського району Дніпропетровської області, з 25.02.2000р. по 29.06.2000р. у Сільськогосподарському виробничому кооперативі «Лозівський» Петропавлівського району Дніпропетровської області, з 29.06.2000р. по 21.12.2004р. у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Агро-Дружба» до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за віком.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Суддя В.В. Горбалінський