Справа № 357/6961/20
Суддя: Цукуров В. П.
Дата ухвалення: 2020-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/6961/20
Провадження 2-а/357/203/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя - Цукуров В. П. ,

секретар судового засідання Александрова А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Біла Церква Київської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві, Департаменту патрульної поліції України, Старшого інспектора ВБДР УПП у м. Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Бабаєва Павла Павловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на наступні обставини.

10.07.2020 року о 16 годині 00 хвилин відносно нього Відповідачем було складено постанову серії ДП18 №262626 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режими, за вчинення правопорушення, передбаченого п.31.1 ПДР України, за яке встановлено відповідальність ч.2 ст.121 КУпАП.

Вказану Постанову Позивач вважає незаконною оскільки він не порушував ПДР, складаючи оскаржувану постанову, старший інспектор поліції ОСОБА_2 всупереч вимогам ст.280 КУпАП, не з`ясував обставини справи точно так, як вони мали місце в дійсності, докази, які б підтверджували його вину у вчинені адміністративного правопорушення відсутні. Посилаючись на приписи матеріального та процесуального права України, Позивач просив суд визнати оскаржувану постанову протиправною та скасувати.

Ухвалою суду про відкриття провадження у справі було постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження(а.с.18-19).

27.10.2020 року Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с.23).

27.10.2020 року відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Відзиву на адміністративний позов, будь-яких заяв та клопотань на адресу суду від них не надходило(а.с.21-22).

У той же час, відповідно до ст. 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Отже, право на судовий захист, встановлене ст.55 Конституції України, не може обмежуватись навіть за умови оголошення карантину.

При цьому суд враховує, що будучі належним чином повідомленими про судові засідання, Відповідач та представник Відповідача своїми процесуальним правами не скористалися.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини та зміст спірних правовідносин.

10.07.2020 року о 16 годині 00 хвилин відносно Позивача Відповідачем було складено постанову серії ДП18 №262626 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режими, за вчинення правопорушення, передбаченого п.31.1 ПДР України, за яке встановлено відповідальність ч.2 ст.121 КУпАП. До Позивача застосовано штраф у сумі 680,00 грн. (а.с.17).

Відповідальність за порушення Правил дорожнього руху України та порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення встановлено Кодексом України про адміністративні правопорушення. Постанова про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, саме Відповідач та представник Відповідача зобов`язані довести правомірність складання оскаржуваної постанови, зокрема, шляхом доведення належними, достовірними та допустимими доказами факту порушення Позивачем вимог Правил дорожнього руху України, чого здійснено не було.

Проте, відповідачем не доведено, що при винесенні оспорюваної постанови було дотримано права Позивача, передбачені ст. 268 КУпАП, а саме: особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням.

Статтею 283 КУпАП встановлено вимоги щодо змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення, в якій повинні бути викладені всі обставини правопорушення, отримані на підставі дослідження та оцінки доказів в їх сукупності, обґрунтування наявності складу правопорушення. Вищезазначені вимоги закону Відповідачем при винесені постанови у повному обсязі не дотримані.

Також суд враховує, що будь-яких належних, достовірних та допустимих доказів вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, як і доказів дотримання Відповідачем процедури розгляду адміністративної справи, Відповідачем суду не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги Позивача ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Постанова про його притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП підлягає скасуванню, а справа - закриттю.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 6-8, 19, 72-77, 241-246, 255, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві, Департаменту патрульної поліції України, Старшого інспектора ВБДР УПП у м. Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Бабаєва Павла Павловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову серії ДП18 №262626 від 10.07.2020 року, ухвалену старшим інспектором ВБДР УПП у м. Києві ДПП старшим лейтенантом поліції Бабаєвим П.П. визнати протиправною та скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.121 КУпАП - закрити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 27.10.2020 року.

СуддяВ. П. Цукуров