Справа № 140/12501/20
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2020-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2020 року ЛуцькСправа № 140/12501/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мачульського В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася в суд з позовом до Управління Державної міграційної служби України у Волинській області (далі - УДМСУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправною відмови в обміні та видачі паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ; зобов`язання оформити та видати паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в лютому 2020 року позивач, у зв`язку із досягненням 45 років, звернулася до УДМС України у Волинській області із заявою про вклеювання до її паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки нової фотокартки, на що отримала відмову. На думку позивача, відмова відповідача вклеїти у паспорт громадянина України зразка 1994 року нову фотокартку у зв`язку з досягненням особою 45-річного віку є протиправною, а дії відповідача такими, що спрямовані на позбавлення права мати та користуватися паспортом у традиційній формі - у вигляді паспортної книжечки. Позивач просив врахувати висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в рішенні від 19 вересня 2018 року у зразковій справі №806/3265/17, згідно з якими зобов`язання державою громадян на виготовлення паспорта виключно у вигляді ID-картки є невиправданим втручанням у приватне життя. Також, позивач, зауважила, що чинними нормативно-правовими актами не передбачено такої підстави для відмови у вклеювання фотокартки до паспорта зразка 1994 року при досягненні особою 45-річного віку, як прострочення нею місячного строку звернення до компетентного органу для вчинення такої дії.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 02.09.2020 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) (а.с.17).

В поданому відзиві на позовну заяву від 14.09.2020 №0701.6-4196/0701.6.4-20 (а.с.20-24) представник відповідача позов не визнала та просить відмовити у його задоволенні з підстав що паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій, прийом заяв на видачу паспортів зразка 1994 року згідно із вимогами чинного законодавства України припинено. Крім того, звернення позивача не є заявою про надання адміністративної послуги.

Окрім цього, відповідач зазначає, що внесено зміни та доповнення до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 (далі - Порядок №302), зокрема щодо обов`язкового обміну паспорта зразка 1994 року на паспорт у формі картки, якщо особа досягла 25- чи 45- річного віку та не звернулася в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток, та щодо обміну паспорта зразка 1994 року на паспорт у формі картки (за бажанням).

Так, відповідно до підпункту 6 пункту 6 Порядку, якщо особа досягла 25-чи 45-річного віку та не звернулась в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток, здійснюється обмін паспорта.

Також за змістом пункту 18 згаданого Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-Х1І, для вклеювання до паспорта нових фотокарток громадянин подає документи і фотокартки не пізніш як через місяць після досягнення відповідного віку.

Заявнику на вказане звернення було надано обґрунтовану відповідь у письмовій формі з посиланням на чинне законодавство. З наведених підстав просить у задоволенні позову відмовити.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи у судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.

Відповідно до частини другої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно із частиною першою статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відтак, справу розглянуто по суті у межах строків, визначених частиною першою статті 258, частиною другою статті 262 КАС України.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23.08.2000 Старовижівським РВ УМВС України в Волинській області видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 (а.с.10-11).

21.02.2020 ОСОБА_1 , у зв`язку з досягненням 45-ти річного віку, звернулася до УДМС України у Волинській області із заявою про вклеювання до її паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки зразка 1994 року нової фотокартки (а.с. 13).

Листом від 13.03.2020 №С-22/6/0701-20/0701.13/1497-20 УДМС України у Волинській області повідомило позивача про те, що для вклеювання фотокартки до паспорта громадянина України їй слід подати необхідні документи згідно з чинним законодавством, а також зверталася увага на те, що для вклеювання фотокартки при досягненні відповідного віку особа після спливу тридцятиденного строку подає працівнику територіального підрозділу за місцем проживання заяву про вклеювання фотокартки, паспорт і дві фотокартки розміром 3,5*4,5 см із зображенням, яке відповідає досягнутому нею віку та відповідне рішення суду (а.с. 12).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 №5492-VI (далі - Закон №5492-VI), Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 (далі - Порядок №302), Положенням про паспорт громадянина України, затвердженим постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII (далі - Положення №2503-ХІІ).

Так, відповідно до частини статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із статтею 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У частині першій статті 13 Закону №5492-VI визначено, що документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України та документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус.

До документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України віднесено паспорт громадянина України.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 14 Закону №5492-VI форма кожного документа встановлюється цим Законом.

Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклету.

Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації.

Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання.

Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

Згідно з Положенням №2503-XII до паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним.

Водночас розділом V Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.06.2019 №456 (далі - Тимчасовий порядок №456), визначено, що для вклеювання фотокартки при досягненні віку 25 або 45 років особи, на ім`я якої оформлений паспорт, протягом 30 календарних днів заявник подає працівнику територіального підрозділу заяву про вклеювання фотокартки, паспорт і дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см із зображенням, яке відповідає досягнутому нею віку. Облік заяв про вклеювання фотокартки здійснюється в журналі реєстрації заяв про вклеювання фотокарток за формою згідно з додатком 4 до цього Тимчасового порядку.

У разі подання заяви та документів через центр надання адміністративних послуг адміністратор центру надання адміністративних послуг передає прийняті заяву та документи до відповідного територіального підрозділу ДМС.

Для вклеювання фотокартки при досягненні відповідного віку особи після спливу тридцятиденного строку заявник подає працівнику територіального підрозділу за місцем проживання заяву про вклеювання фотокартки, паспорт і дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см із зображенням, яке відповідає досягнутому нею віку, та відповідне рішення суду. Облік заяв про вклеювання фотокартки здійснюється в журналі реєстрації заяв про вклеювання фотокарток.

Аналіз правових норм надає підстави стверджувати, що заява та документи для вклеювання фотокартки при досягненні віку 25 або 45 років особи, на ім`я якої оформлений паспорт, подаються заявником до територіального підрозділу ДМС за зареєстрованим місцем проживання особи.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №360, Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Пунктом 8 Регламенту ДМС, затвердженого наказом Державної міграційної служби України від 14.10.2014 №265, передбачено, що ДМС здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи, державні підприємства, установи та організації, що належать до сфери управління ДМС.

Разом з тим, у пункті 1 Регламенту ДМС наведені визначення: - територіальні органи - головні управління (управління) ДМС (ГУДМС, УДМС) в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі; - територіальні підрозділи - управління (відділи, сектори) територіальних органів в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Таким чином, відповідач у даній справі - УДМС України у Волинській області є територіальним органом ДМС, тоді як територіальним підрозділом ДМС за зареєстрованим місцем проживання позивача (с. Любохини Старовижівського району) є Старовижівський РС УДМС України у Волинській області.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 виповнилося 45 років, а відтак згідно з пунктом 18 Положення №2503-XII вона повинна була звернутись до територіального управління Державної міграційної служби України з відповідною заявою про вклеювання фотокартки протягом місяця.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач зверталась саме до територіального управління Державної міграційної служби України за зареєстрованим місцем проживання (Старовижівського РС УДМС України у Волинській області) із заявою про вклеювання фотокартки до паспорта громадянина України при досягненні нею 45 років. Натомість із такою заявою позивач звернулася до відповідача у справі - УДМС України у Волинській області.

Суд зазначає, що територіальні органи ДМС відповідно до вимог Тимчасового порядку №456 не наділені повноваженнями вклеювати фотокартки до паспорта громадянина України, оскільки такі повноваження належать територіальним підрозділам ДМС, в даному випадку - Старовижівському РС УДМС України у Волинській області.

Таким чином, оскільки УДМС України у Волинській області не відмовлено у вклеюванні до паспорта позивача фотокартки у зв`язку з досягненням 45-річного віку, а лише в межах компетенції роз`яснено порядок звернення та подачі необхідних документів, тому діями відповідача права ОСОБА_1 не порушені, відтак підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявник вважає, що положення певного акту впливають на його правове становище.

Право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи дійсно щодо особи має місце факт порушення права, свободи чи інтересу, та це право, свобода або інтерес порушені відповідачем.

При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

З наведеного слідує, що суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2,6 КАС України.

Тобто, судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи та інтереси позивача.

Аналогічна позиція наведена у постанові Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі №820/3327/16.

Аналізуючи вищевикладене та враховуючи те, що до компетенції УДМС України у Волинській області не відносяться повноваження щодо процедури вклеювання фотокартки при досягненні особою віку 25 або 45 років, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 72-77, 242, 244-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Суддя В.В.Мачульський