Справа № 323/2697/20
Суддя: Плечищева О. В.
Дата ухвалення: 2020-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 323/2697/20
Провадження № 2-а/323/60/20
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

28.10.2020 року м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Плечищевої О.В.

при секретарі Закладній А.О.

за участі

представника позивача Верховської Г.В.

відповідача Фараджева Адиль Мазаір огли

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу в порядку спрощеного провадження за позовом Оріхівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, поданого через представника головного спеціаліста Оріхівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області Верховську Ганну Володимирівну до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про примусове видворення за межі України, затримання з метою забезпечення видворення за межі України і поміщення до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства та заборону в`їзду на територію України, -

ВСТАНОВИВ:

До Оріхівського районного суду Запорізької області надійшов адміністративний позов Оріхівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, поданого через представника головного спеціаліста Оріхівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області Верховську Ганну Володимирівну, до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про примусове видворення за межі України, затримання з метою забезпечення видворення за межі України і поміщення до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства та заборону в`їзду на територію України.

Позивач просить особу без громадянства ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 - примусово видворити за межі України. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» заборонити особі без громадянства ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , подальший в`їзд в Україну строком на п`ять років, затримати його та помістити до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України з метою його ідентифікації (документування свідоцтвом на повернення до Батьківщини) та забезпечення виконання рішення суду про примусове видворення за межі України.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 30.10.2020 року з Державної установи «Оріхівська виправна колонія» (№ 88) після відбування покарання (у період з 2017 - 2020 роки) за скоєння кримінальних правопорушень за ч.1 ст.263, ч.3 ст. 185, 70, ч.5 ст. 72 КК України буде звільнений громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Баку, Республіка Азербайджан, який був засуджений 21.03.2018 року Центрально-Міським районним судом міста Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.263 КК України. Відповідно до ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_1 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

З інформації, яка надійшла до УДМС України в Запорізькій області з Управління Служби безпеки України в Запорізькій області (за вих. 59/3/3-1017 нт від 12.08.2020) вбачається, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час відбування покарання у Державній установі «Оріхівська виправна колонії» (№ 88) на шлях виправлення не став, після звільнення з місць позбавлення волі має намір продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, дотримуватися кримінальних «понять» та «звичаїв», впливати на криміногенний елемент, з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів та може використовуватись організованими злочинними угрупованнями в протиправній діяльності, що створює загрозу життєво важливим інтересам України.

У громадянина ОСОБА_1 відсутній будь який документ, що підтверджує його особу та громадянство, відповідно відсутні документи, які б надавали право законно перебувати на території України або документ по якому він може здійснити виїзд з території України.

Відповіді на запити щодо ідентифікації, наявності/відсутності документів та належності до громадянства стосовно громадянина ОСОБА_1 з посольств Республіки Азербайджан та Російської Федерації не надійшли. В особовій справі засудженого копія паспортного документа відсутня. Згідно опитувального листа, заповненого засудженим ОСОБА_1 він втратив паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ленінським райвиконкомом м. Баку.

Згідно відповіді КП Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке БТІ» громадянин ОСОБА_1 має у власності Ѕ частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яку він отримав від батьків на підставі договору дарування у 1989 році. Документи, які б могли ідентифікувати особу у матеріалах архівної справи КП Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке БТІ» відсутні.

Згідно проведених перевірок Г (У) ДМС України в областях, у м. Києві та Київській області ідентифікувати особу ОСОБА_1 не вдалося.

Згідно пояснення ОСОБА_1 , з 1991 по 1994 рік він проживав на території Російської Федерації. Слід враховувати, що федеральний закон Російської Федерації «Про громадянство Російської Федерації», який був прийнятий 28.11.1991 року та набрав законної сили 06.02.1992 року, можна припустити, що ОСОБА_1 може бути громадянином Російської Федерації.

Вважають, що громадянин ОСОБА_1 порушує міграційне законодавство України, не вживав заходів щодо отримання паспортного документу чи сертифікату на повернення в країну громадянської належності, а його перебування на території України створює умови до виникнення суспільно-небезпечних передумов до негативного впливу на «кримінальне середовище», існує ймовірність що ОСОБА_1 буде ухилятися від виконання рішення про його примусове видворення та перешкоджатиме проведенню процедури видворення.

Громадянство засудженого ОСОБА_1 не встановлено, він не зможе після звільнення легалізувати своє проживання на території України та отримати законне джерело доходів, іноземець був неодноразово засуджений за вчинення тяжких корисливих злочинів, що підтверджено вироками суду, які набрали законної сили та дає підстави вважати, що ОСОБА_1 не буде працевлаштований, згідно чинного законодавства та не зможе забезпечувати власні потреби, через що, з метою отримання грошових коштів, продовжить злочинну діяльність, що завдасть істотної шкоди охоронюваним інтересам держави та окремих громадян.

В судовому засіданні представник Оріхівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області Верховська Г.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Надала пояснення аналогічні тим, що містяться у позові.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, прохав відмовити в їх задоволенні, пояснив, що після звільнення з місць позбавлення волі прикладе всі зусилля, щоб отримати документ, який дасть йому право проживати на території України.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбуває покарання в Державній установі «Оріхівська виправна колонія» (№ 88) за вироком Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.03.2018 року. Строк відбування покарання закінчується 30.10.2020 року.

В особовій справі засудженого копія паспортного документа відсутня. Згідно опитувального листа, заповненого засудженим ОСОБА_1 він втратив паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ленінським райвиконкомом м. Баку.

Відповіді на запити щодо ідентифікації, наявності/відсутності документів та належності до громадянства стосовно громадянина ОСОБА_1 з посольств Республіки Азербайджан та Російської Федерації не надійшли.

Згідно відповіді КП Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке БТІ» громадянин ОСОБА_1 має у власності Ѕ частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яку він отримав від батьків на підставі договору дарування у 1989 році. Документи, які б могли ідентифікувати особу у матеріалах архівної справи КП Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке БТІ» відсутні.

Згідно проведених перевірок Г (У) ДМС України в областях, у м. Києві та Київській області ідентифікувати особу ОСОБА_1 не вдалося.

Згідно пояснення ОСОБА_1 , з 1991 по 1994 рік він проживав на території Російської Федерації.

Відповідно до інформації з Управління Служби безпеки України в Запорізькій області (за вих. 59/3/3-1017 нт від 12.08.2020) вбачається, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час відбування покарання у Державній установі «Оріхівська виправна колонії» (№ 88) на шлях виправлення не став, після звільнення з місць позбавлення волі має намір продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, дотримуватися кримінальних «понять» та «звичаїв», впливати на криміногенний елемент, з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів та може використовуватись організованими злочинними угрупованнями в протиправній діяльності, що створює загрозу життєво важливим інтересам України.

Тобто, у ОСОБА_1 відсутній документ, що дає право законно перебувати на території України та здійснити виїзд з території України.

Отже, судом встановлено, що відповідач порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, оскільки, не має документів, які посвідчують особу, при цьому, не надав суду доказів про своє законне перебування на території України, а тому є всі правові підстави для його затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з території України, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

У відповідності до п. 3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці або особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства, відсутній договір про реадмісію.

Пунктом 26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 1 від 25.06.2009 року передбачено, що іноземець та особа без громадянства, можуть бути примусово видворені за межі України з підстав та в порядку, визначеному ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. 13 Закону України «Про імміграцію».

Підстав для застосування щодо відповідача положень Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», в судовому засіданні не встановлено.

Згідно ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, може, на підставі винесеної за його позовом постанови суду, примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк, без поважних причин, рішення про примусове повернення, або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Таким чином, суд вважає, що у позивача є достатньо підстав вважати, що відповідач ухилятиметься від самостійного та добровільного залишення території України.

При цьому, частиною 1 ст.289 КАС України визначено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, до місцевого загального суду за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, може бути подана позовна заява про затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Частиною 11 ст.289 КАС України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Передбачених законом підстав для передачі відповідача на поруки, або внесення ним застави, як засобу забезпечення виконання рішення про примусове видворення, в судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, оскільки існують ризики, що відповідач може ухилятися від примусового видворення за межі України, отже, його затримання з метою повернення до країни громадянської належності, не буде суперечити п.п."f" п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача узгоджуються з положеннями національного законодавства, та є обґрунтованими, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до п.3 ч.2 ст.371 КАС України, рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 9, 90, 241-246, 250, 288, 289, 371 КАС України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Оріхівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, поданого через представника головного спеціаліста Оріхівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області Верховську Ганну Володимирівну, до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про примусове видворення за межі України, затримання з метою забезпечення видворення за межі України і поміщення до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства та заборону в`їзду на територію України задовольнити у повному обсязі.

Особу без громадянства ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 - примусово видворити за межі України.

Затримати громадянина ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 та помістити його до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України з метою його ідентифікації (документування свідоцтвом на повернення до Батьківщини) та забезпечення виконання рішення суду про примусове видворення за межі України.

Заборонити особі без громадянства ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 подальший в`їзд в Україну строком на п`ять років.

Допустити рішення до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Оріхівський районний суд Запорізької області до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до ч.18 ст.289 КАС України, на час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Повний текст рішення виготовлено 29.10.2020 р.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області О.В.Плечищева