Справа № 540/947/20
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2020-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2020 р. № 540/947/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М., за участю секретаря судових засідань Шакіної А.В.,

за участю представників: від позивача : Головченко Р. В.,

від відповідача: Литовської Ю.Л., розглянув за правилами спрощеного провадження в режимі відеоконференції адміністративну справу

за позовом:Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління ДПС у Херсонській області АР Крим та м. Севастополі, пр-т Ушакова, 75, м.Херсон,73000

про:визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.11.2019 р. № , № ,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 (надалі-позивач або ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області АР Крим та м. Севастополі (надалі-відповідач або ГУ ДПС у Херсонській області), в якій просить скасувати податкові повідомлення-рішення № та № від 27.11.2019 року.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що висновки акту документальної планової виїзної перевірки від 04.11.2019 року №69-21-22-13-06/ НОМЕР_1 , на підставі яких прийнято оскаржені податкові повідомлення - рішення, є такими, що не відповідають дійсності та вимогам чинного податкового законодавства. А сам акт перевірки, на думку позивача, містить суттєві суперечності щодо визначення розміру доходу.

Відповідач позов не визнав, надав до суду письмовий відзив на позов, в якому зазначив, що не погоджується з викладеними у позовній заяві доводами та вважає позов необґрунтованим, а факти викладені в акті документальної планової виїзної перевірки від 04.11.2019 року №69-21-22-13-06/ НОМЕР_1 ґрунтуються на наявних порушеннях позивачем норм діючого законодавства, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення, на думку відповідача, є правомірними та не підлягають скасуванню.

Розпорядженням Голови Херсонського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 року №1 справу №540/947/20 за адміністративним позовом ФОП ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області АР Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень було передано до Миколаївського окружного адміністративного суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.06.2020 року головуючим суддею по справі призначено Мельника О.М.

Ухвалою суду від 09.06.2020 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 06.07.2010 року на 11:40 год.

25.06.2020 року відповідач подав до суду клопотання про здійснення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 26.06.2020 року суд задовольнив клопотання відповідача та ухвалив судове засідання призначене на 06.07.2020 року провести в режимі відеоконференції.

Дослідивши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, матеріали, що мітяться в справі у їх сукупності, суд установив таке.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) зареєстрований в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 28.07.2014 року, за кодом основного виду економічної діяльності 43.22: монтаж водопровідних мереж, систем опалення, кондиціонування.

Відповідно до витягу з реєстру платників єдиного податку основними видами економічної діяльності позивача є діяльність: код КВЕД 43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення, кондиціонування; код КВЕД 43.29 Інші будівельно-монтажні роботи; код КВЕД 47.52 Роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах; код КВЕД 49.31 Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення; код КВЕД 46.11 Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами; код КВЕД 43.33 Покриття підлоги й облицювання стін; код КВЕД 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; код КВЕД 43.31 Штукатурні роботи; код КВЕД 43.34 Малярні роботи та скління; код КВЕД 43.91 Покрівельні роботи; код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; код КВЕД 49.32 Надання послуг таксі; код КВЕД 43.12 Підготовчі роботи на будівельному майданчику.

З 30.10.2019 року по 01.11.2019 року Головним управлінням ДПС у Херсонській області АР Крим та м. Севастополі було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року.

За результатами перевірки складений акт документальної позапланової невиїзної перевірки від 04.11.2019 року №69-21-22-13-06/ НОМЕР_1 .

Вказаним актом планової перевірки встановлено порушення позивачем:

1. п. 49.1, 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України в частині несвоєчасного подання декларації платника єдиного податку 3 (третьої) групи оподаткування за ІІІ (три) квартали 2018 року;

2. п. 49.1, 49.2 ст. 49 та п.202.1 ст. 202 Податкового кодексу України в частині неподання декларації з податку на додану вартість за листопад 2018 року;

3. ст.. 180, п. 181.1 ст. 181, с. 183, п.185.1 ст. 185, п.187.1 ст. 187 Розділу V Податкового кодексу України, а саме не нарахування та не сплата до бюджету податку на додану вартість на доходи отримані від впровадження (здійснення) підприємницької діяльності за період з 01.11.2018 року по 30.11.2018 року на загальну суму 271555,60 грн.

На підставі акту перевірки ГУ ДПС у Миколаївській області прийнято податкові повідомлення-рішення: № від 27.11.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 339444,5 грн. - у тому числі: основного платежу 271555,60 грн., штрафні санкції 67888,90 грн.; №, яким застосовано штрафні санкції за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 170.00 грн.

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, прийнятими відповідачем, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 61, 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ст. ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України, статті 94 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до п. 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (п.п.49.18.2 п.49.18 ст.49 Податковий кодекс України).

Об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу (п.п. 134.1.1 ст.134 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 181.1 статті 181 Податкового кодексу України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Відповідно до матеріалів справи позивач в період з 01.1.2018 року по 30.09.2018 року здійснював оподаткування одержаних доходів відповідно до розділу ХІV Податкового кодексу України «Спеціальні податкові режими» за спрощеною системою оподаткування платник єдиного податку 3 групи, за ставкою 5% від суми отриманого доходу без нарахування та сплати податку на додану вартість, що підтверджується копією витягу з реєстру платників єдиного податку від 24.01.2018 року №170.

Пунктами 183.1, 183.2 статті 183 Податкового кодексу України будь-яка особа, що підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву. У разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Згідно матеріалів справи, позивач зареєстрований як платник податку на додану вартість у грудні 2018 року, що підтверджується копією витягу з реєстру платників податку на додану вартість від 07.12.2018 року.

Пунктом 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

За приписами пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів) (пункт 194.1 статті 194 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до матеріалів справи позивач подав податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця 23.10.2019 року за ІІІ (три) квартали 2018 року.

Звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал, з урахуванням таких особливостей, зокрема: якщо особа реєструється як платник податку з іншого дня, ніж перший день календарного місяця, першим звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня такої реєстрації та закінчується останнім днем першого повного календарного місяця (п.п. «а» п.202.1 ст.202 Податкового кодексу України).

Податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (пункт 203.1 статті 203 Податкового кодексу України).

Системне тлумачення зазначених норм ПКУ дозволяє зробити висновок, що вимоги щодо обов`язкової реєстрації ПДВ, викладені у п. 181.1 ПКУ, стосуються лише ФОП, що перебувають на загальній системі оподаткування.

При цьому особи, які є платником єдиного податку, не є суб`єктами даних правовідносин, виключені із цієї норми.

Як вбачається з матеріалів справи, в період з 01.01.2018 по 30.09.2018 року ФОП ОСОБА_1 здійснював оподаткування одержаних доходів відповідно до Розділу 14 Податкового Кодексу «Спеціальні податкові режими» за спрощеною системою оподаткування - платник єдиного податку 3 групи, за ставкою 5 % від суми отриманого доходу без нарахування та сплати податку на додану вартість. За цей період на нього не розповсюджувались вимоги п. 181.1 ст. 181 Податкового Кодексу, доходи за цей період не підлягають оподаткуванню згідно з розділом 5 Податкового Кодексу, не повинні враховуватись згідно з вимогами зазначеної норми та у позивача не виникло обов`язку з 15.10.18 зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, оскільки особи, які є платником єдиного податку, спеціально виключені із цієї норми. Законодавцем прямо зазначено: « крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи».

З 01.10.2018 року відповідно до поданої заяви ФОП ОСОБА_1 перейшов на сплату податків на загальній системі оподаткування. Саме з 01.10.18 потрібно рахувати суму від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з розділом 5 Податкового Кодексу України, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, що нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

Перевищення в отриманні доходів ФОП ОСОБА_1 , як платника податків на загальній системі оподаткування досягнуто за 2 місяці перебування на загальній системі оподаткування в листопаді 2018 року. Діючи у суворій відповідності до Закону ФОП ОСОБА_1 відповідно до поданої заяви за формою 1-ПДВ за вхідним номером 5063/ФОП з 04.12.18 зареєструвався платником податку на додану вартість.

Отже, у зв`язку з тим, що у листопаді 2018 року позивачем було перевищено допустиму суму прибутку від здійснення операцій з постачання товарів, яка становить 1000000 гривень, то ФОП ОСОБА_1 був зобов`язаний до 09.11.2018 року подати до контролюючого органу заяву про реєстрацію як платника ПДВ, нараховувати податок на додану вартість та подавати відповідні декларації платника ПДВ.

Отже, за приписами п.п. «а» п.202.1 ст.202 Податкового кодексу України звітним (податковим) періодом ФОП ОСОБА_1 був період з 03.12.2018 р. по 31.01.2019 р., отже податкова декларація мала бути подана до 20.02.2019 р. включно.

Крім того, наказом Державної податкової служби України № 588 від 06.07.2012 року затверджено Узагальнюючу податкову консультацію щодо окремих питань, пов`язаних з обов`язковою реєстрацією осіб як платників податку на додану вартість, згідно якої особа, яка не зареєстрована як платник податку на додану вартість, не має права подавати податкові декларації з податку на додану вартість, але може самостійно сплатити обраховану суму податку на додану вартість. При цьому штрафи за неподання податкових декларацій з податку на додану вартість до такої особи не застосовуються.

Отже, підстави для застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій за неподання податкової декларацій з податку на додану вартість, відповідно до податкового повідомлення-рішення форми "ПС" від 27.11.2019 року № , відсутні, отже таке є безпідставним та підлягає скасуванню.

Відповідно до матеріалів справи відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення № від 27.11.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 339444,5 грн. Щодо заявленої позивачем вимоги з приводу скасування даного податкового повідомлення-рішення, суд зазначає таке.

На сторінці 33 акту документальної позапланової невиїзної перевірки від 04.11.2019 року №69-21-22-13-06/ НОМЕР_1 відповідач зазначає, що позивач в порушення вимог ст.. 180, п. 181.1 ст. 181, с. 183, п.185.1 ст. 185, п.187.1 ст. 187 Розділу V Податкового кодексу України не нарахував та не сплатив до бюджету податок на додану вартість на доходи отримані від впровадження (здійснення) підприємницької діяльності за період з 01.11.2018 року по 30.11.2018 року на загальну суму 271555,60 грн.

Висновки перевірки про порушення п. 181.1 ст. 181, с. 183, п.185.1 ст. 185, п.187.1 ст. 187 Розділу V Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість за листопад 2018 року на суму 271555,60 грн. є безпідставними, оскільки в листопаді 2018 року позивач не був платником ПДВ, що підтверджується матеріалами справи та висновками суду, що зазначені вище за текстом рішення.

З огляду на викладене податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 27.11.2019 року № в частині донарахування податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 271555,60 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 67888,90 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст.9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд зазначає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Враховуючи викладене, з огляду на відсутність належних доказів правомірності прийнятих відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області АР Крим та м. Севастополі (пр.-т Ушакова, 75, м. Херсон, 73000, ) задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.11.2019 року № .

3. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.11.2019 року №.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області АР Крим та м. Севастополі (пр.-т Ушакова, 75, м. Херсон, 73000, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 3394,45 грн. (три тисячі триста дев`яносто чотири гривні 45 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.М. Мельник