Справа № 500/2300/20
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2020-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2300/20

28 жовтня 2020 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі: головуючого судді Осташа А. В. розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач) в якому просить:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови йому у призначенні пенсії за віком з 02.01.2020;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 02 січня 2020 року, зарахувавши в страховий стаж періоди роботи: з 10.09.1996 по 02.01.1998 в спільному виробничо-комерційному малому підприємстві "РЕМ" та з 05.12.1994 по 05.12.2015 - період здійснення позивачем підприємницької діяльності як фізичної особи-підприємця.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено те, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Однак, листом відповідач відмовив у призначенні даної пенсії, у зв`язку із недостатнім страховим стажем. Відмова аргументована тим, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи: з 10.09.1996 по 02.01.1998 в спільному виробничо-комерційному малому підприємстві "РЕМ", оскільки запис за №32 в трудовій книжці про звільнення з роботи завірений нечітким відтиском печатки, а тому загальний страховий стаж становить 26 років 02 місяці 29 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

Також, відповідачем до страхового стажу не враховано період здійснення позивачем підприємницької діяльності як фізичної особи-підприємця.

Позивач не погоджується із прийнятим рішенням відповідача, вказує на те, що він не несе відповідальності за проставлення печатки в трудовій книжці, а також зазначає, що коли у ПФУ є сумніви щодо некоректних записів у трудовій книжці то орган пенсійного фонду мав би самостійно провести перевірку дійсності таких записів в трудовій книжці.

Щодо неврахування періоду здійснення підприємницької діяльності, позивач зазначив, що в період з 05.12.1994 по 05.12.2015 він здійснював підприємницьку діяльність, сплачував усі податкові зобов`язання, а тому вважає, що відповідачем безпідставно не було зараховано даного періоду у страховий стаж.

З огляду на викладене, вважає, що відповідач порушив його право на призначення такої пенсії відповідно до вимог ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Тому, позовні вимоги просить задовольнити.

Ухвалою суду від 28.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено у справі судове засідання на 22.09.2020.

Відповідачем до суду подано 17.07.2020 відзив на позовну заяву, в якому наведені заперечення проти позовних вимог, згідно яких зазначено, що відповідно до поданих позивачем документів на момент звернення за призначенням пенсії загальний страховий стаж позивача складає 26 років 02 місяці 29 днів , що є не достатнім для призначення пенсії по віку відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Розгляд справи двічі відкладався в зв`язку з неявкою позивача.

В судове засідання 28.10.2020 сторони не з`явилися, проте від позивача та від представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи без їх участі в порядку письмового провадження.

З врахуванням наведеного, та керуючись положенням ч.9 ст.205 КАС України, суд вирішив продовжити розгляд справи в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступні обставини у справі:

ОСОБА_1 28 січня 2020 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом від 16.04.2020 №1900-0321-9/4608 відмовив позивачу у призначенні пенсії, зазначивши, що загальний страховий стаж заявника складає 26 роки 02 місяці 29 днів, що є меншим за необхідний, а отже для призначення пенсії за віком підстав немає.

Відповідач у листі щодо відмови у призначенні пенсії вказує, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи: з 10.09.1996 по 02.01.1998 в спільному виробничо-комерційному малому підприємстві "РЕМ", оскільки запис за №32 в трудовій книжці про звільнення з роботи завірений нечітким відтиском печатки. Щодо періоду з 05.12.1994 по 05.12.2015 - зайняття підприємницькою діяльністю, відповідач повідомив, що для правильного визначення тривалості страхового стажу при зверненні за призначенням пенсії осіб, які займаються підприємницькою діяльністю необхідно долучити довідку про обраний особою спосіб оподаткування.

Аналогічна відмова була надана позивачу листом від 18.05.2020 №819-755/С-02/8-1900/20 (а.с.15-18)

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.

Зі змісту ст. 22 Конституції України випливає, що конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 №137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (далі - Закон №1058).

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2020 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Згідно п.1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок №22-1), днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Як встановлено судом, і не заперечувалось сторонами, позивач звернувся за призначенням пенсії 28.01.20, оскільки саме цього дня Головним управлінням ПФУ в Тернопільській області прийнято його заяву та видано розписку-повідомлення про прийняття документів. (а.с.35).

Згідно п.4.2 Порядку №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Відповідно до п.4.7 Порядку №22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

При цьому, згідно п.п.3) п.4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно із ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які, містять відомості про періоди роботи.

Суд зазначає, що під час вирішення питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком Пенсійним фондом при прийнятті рішення про відмову в призначенні пенсії від 16.04.2020 до страхового стажу не враховано період роботи з 10.09.1996 по 02.01.1998 в спільному виробничо-комерційному малому підприємстві "РЕМ", оскільки запис за №32 в трудовій книжці про звільнення з роботи завірений нечітким відтиском печатки. Таку ж позицію викладено і у відзиві на позов.

Суд не погоджується з такою позицією відповідача виходячи з наступних доводів.

Як видно з копії сторінок 24-25 трудової книжки ОСОБА_1 запис під №32 виконаний відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58.

Так, відповідно до п. 2.4 Інструкції, записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Органи, що призначають пенсію, мають право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформления у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, слід зазначити, що таке право не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено п.4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 за №22/1.

Наявність сумнівів щодо некоректних записів у трудовій книжці, із сторони відповідача може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу. Відсутність підприємства за місцезнаходженням, а так само і відсутність документів по цьому підприємству на зберіганні в архівних установах, не може нівелювати відомості трудової книжки, оформлені належним чином, та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

Відповідна правова позиція викладена в постанові ВС від 06.03.2018 р. у справі № 127/9055/17.

В розглядуваній справі Головне управління ПФУ в Тернопільській області всупереч вищезазначеним положенням, розглядаючи заяву позивача понад три місяці не виконало свого обв`язку з перевірки тієї обставини чи підтверджується запис в трудовій книжці позивача під номером 32. Натомість відповідач обмежився формальною відпискою.

З врахуванням наведено, суд прийшов до переконання про те, що відповідачем безпідставно не зараховано до страхового стажу не враховано період роботи з 10.09.1996 по 02.01.1998 в спільному виробничо-комерційному малому підприємстві "РЕМ".

Цей стаж є достатнім для призначення позивачу пенсії за віком.

Суд не погоджується з позицією позивача, щодо зарахування до страхового стажу періодів здійснення позивачем підприємницької діяльності як фізичної особи-підприємця, а саме з 05.12.1994 по 05.12 2015.

По перше: період роботи позивача з 03.12.1995 по 31.07.2015 зараховано до страхового стажу позивача.

По друге: згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця та повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - ОСОБА_1 передував на обліку як фізична особа - підприємець з 05.12.1994 року по 05.12.2015 року.

Постановою КМУ від 03.10.2018 року №793 доповнено пунктом 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 12.08.1993 року № 637 встановлено до якого періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 01 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

З огляду на зазначене, період підприємницької діяльності з 01 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року можливо зарахувати до страхового стажу при умові підтвердження, що протягом вказаного періоду позивач здійснював діяльність із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку. Проте, для підтвердження даного факту позивачем не було подано до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області жодного доказу.

Щодо осіб, які провадять підприємницьку діяльність за загальною системою оподаткування, то відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846, період здійснення діяльності з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період ведення діяльності за загальною системою оподаткування до 01.07.2000 року може бути зарахований при умові підтвердження сплати страхових внесків. ця обставина позивачем також не підтверджена належними та допустимими доказами.

При визначенні дати з якої має бути призначена пенсія позивача суд враховує наступне:

В ході судового розгляду судом встановлено, що позивач до відповідача звернувся із заявою - 28 січня 2020 року, на момент звернення йому виповнилося 60 років ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (а.с.6)

Як встановлено судом, загальний стаж роботи позивача становить більше 27 років і відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" він має право на призначення пенсії по віку.

Згідно із ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки, позивач звернувся до відповідача 28.01.2020 (не пізніше трьох місяців), тому пенсія за віком має бути призначена з моменту досягнення пенсійного віку, тобто з 02 січня 2020 року.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 вказаної статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів в повній мірі правомірність своїх дій щодо призначення пенсії позивачу, а тому позовні вимоги є частково обґрунтованими.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовльнити частково.

2. Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком з 02.01.2020.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 02 січня 2020 року, зарахувавши в страховий стаж періоди роботи: з 10.09.1996 по 02.01.1998 в спільному виробничо-комерційному малому підприємстві "РЕМ".

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 жовтня 2020 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769);

Головуючий суддя Осташ А.В.