Справа № 640/25899/20
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2020-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

26 жовтня 2020 року м. Київ № 640/25899/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви

ОСОБА_1

до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області

про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 (далі по тексту - заявник), адреса: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області, адреса: 04080, місто Київ, вулиця Кирилівська, будинок 15 про визнання протиправним та скасування рішення, в якій заявник просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом

- зупинення дії рішення Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області від 13 жовтня 2020 року №237/2020 про притягнення адвоката ОСОБА_1 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю НОМЕР_2, видане Радою адвокатів Київської області 18 липня 2019 року) до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 3 статті 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову заявник послався на те, що рішенням Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області його, як адвоката, притягнуто до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 3 частини 1 статті 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» за скаргою підприємства з іноземними інвестиціями ТОВ «Телерадіокомпанія «НБМ» та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження.

Заявник не погоджується з вказаним рішенням, оскільки, на його переконання, Дисциплінарна палата Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області при розгляді скарги підприємства з іноземними інвестиціями ТОВ «Телерадіокомпанія «НБМ» проігнорувала законодавчо визначене право на вираження думки і слова.

Також, заявник стверджує, що оскаржуване рішення прийнято всупереч вимогам статті 30 Закону України «Про інформацію», а в самому рішенні не наведено жодного висловлювання, яке комісія вважає, що воно містить нецензурну, лайливу лексику та є за своїм змістом погрозами, які, в свою чергу, негативно впливають на репутацію адвокатури й завдають шкоди її авторитету чи суперечать принципам професійної етики адвоката.

Заявник наголошує на тому, що оскаржуване ним рішення є очевидно протиправним та таким, що порушує його права, свободи та інтереси на свободу вираження своїх поглядів і переконань, на свободу думки і слова.

Більш того, за твердженнями заявника, вказане вище рішення створює передумови до порушення його права на свободу вираження своїх поглядів і переконань, висловлювання власної громадської і політичної позиції, на надання коментарів і оцінки по важливим подіям, що відбуваються в державі.

Вважаючи, що існують очевидні ознаки протиправності рішення та порушення прав, свобод і інтересів заявника, на переконання останнього, без вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області від 13 жовтня2020 року №237/2020 ефективний захист порушених прав, свобод та інтересів заявника буде ускладнений.

Крім того, у заяві про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник зазначив, що він має намір звернутись до суду з відповідним позовом про оскарження вказаного вище рішення.

Розглянувши заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

Положеннями частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно частини 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.

У відповідності до частини 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Суд зазначає, що підстави забезпечення позову, визначенні статтею 150 Кодексу адміністративного судочинства України, є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Наведене в сукупності свідчить про те, що обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин:

- очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі;

- доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат;

- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд наголошує, що заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність, в свою чергу, передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Тобто, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Такої правової позиції дотримується й Верховний Суд, зокрема, у своїх постановах від 21 листопада 2018 року у справі №826/8556/17, від 25 квітня 2019 року у справі №826/10936/18, від 13 квітня 2020 року у справі № 1740/2484/18.

Так, обгрунтовуючи свою заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник посилається на наявність очевидних ознак протиправності прийнятого Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Київської області рішення №237/2020 від 13 жовтня 2020 року, що, на його переконання, порушує його права, свободи та інтереси, зокрема, право на свободу вираження своїх поглядів та переконань, а також право на свободу думки і слова, оскільки, як стверджує заявник, його висловлювання у публікаціях, про які йдеться мова у скарзі підприємства з іноземними інвестиціями ТОВ «Телерадіокомпанія «НБМ», не мають відношення до його адвокатської діяльності, у зв`язку з чим вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії вказаного рішення ускладнить ефективний захист його порушених прав.

Суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Як вже було зазначено судом, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України).

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина 6 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно частини 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, та і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного прав. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

В свою чергу, статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

У відповідності до пунктів 1, 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно частини 1 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Таким чином, здійснюючи свою професійну діяльність, адвокат отримує гонорар за надані ним послуги з захисту, представництва та інших видів правової допомоги (реалізовує право на працю та можливість заробляти собі на життя).

Слід також зазначити, що репутацією адвоката є громадська думка, оцінка, усталене уявлення про особу, які формуються на основі фактів, що характеризують особу (відповідність діяльності адвоката вимогам закону, дотримання ним правил професійної етики тощо).

При цьому, здійснюючи свою професійну діяльність, тобто, реалізовуючи своє право на працю та можливість заробляти собі на життя, адвокат повинен мати бездоганну репутацію, що включає у себе, у тому числі, відсутність дисциплінарних стягнень за вчинення дисциплінарних проступків, передбачених Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Виходячи із змісту заяви про забезпечення позову та зважаючи на те, що наявність рішення про притягнення заявника до дисциплінарної відповідальності може погіршити репутацію останнього, як адвоката, що, в свою чергу, може негативно вплинути на його професійну діяльність (можливість заподіяння значної шкоди правам, свободам та інтересам заявника), суд дійшов висновку про наявність правових підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

На переконання суду, у даному випадку невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявнику, що суттєво ускладнить їх відновлення, що свідчить про відповідність вказаних обставин меті застосування правового інституту забезпечення позову та співмірність й адекватність заходів забезпечення позову, про які просить заявник.

При цьому, суд наголошує на тому, що вжиття вказаних заходів забезпечення позову не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, натомість, спрямоване лише на збереження існуючого становища до набрання законної сили судовим рішенням у відповідній адміністративній справі, а невжиття таких заходів, очевидно може призвести до того, що для відновлення захисту прав, свобод та інтересів заявнику необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Частиною 1 статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику положення частини 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 150, 151, 153-155, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

2. Зупинити дію рішення Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області від 13 жовтня 2020 року №237/2020 про притягнення адвоката ОСОБА_1 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю НОМЕР_2, видане Радою адвокатів Київської області 18 липня 2019 року) до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 3 частини 1 статті 34 Закону України «Про адвокату та адвокатську діяльність» - до набрання законної сили судовим рішенням у відповідній адміністративній справі.

3. Роз`яснити ОСОБА_1 його обов`язок подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення даної ухвали суду.

4. Ухвала є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню.

5. Стягувачем у виконавчому провадженні, відкритому на підставі даної ухвали є ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), боржником: Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Київської області (04080, місто Київ, вулиця Кирилівська, будинок 15, ).

6. Строк пред`явлення ухвали до виконання - до 26 жовтня 2023 року.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 1 статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 8 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала про забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя К.Ю. Гарник