Справа № 405/6769/20
Суддя: Шевченко І. М.
Дата ухвалення: 2020-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/6769/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2020 Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Шевченко І.М.

при секретарі Фришко А.Ю.

за участю учасників справи:

представника позивача УДМС України в Кіровоградській області Житняк Д.Ю.

відповідача громадянина Республіки Кот-д`Івуар ОСОБА_1

перекладача Наточій П.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький справу за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області до громадянина Республіки Кот-д`Івуар ОСОБА_1 про затримання до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ДМС України строком на 6 місяців з метою забезпечення примусового видворення за межі території України,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області звернувся в Ленінський районний суду м. Кіровограда з адміністративним позовом, в якому просить затримати громадянина Республіки Кот-д`Івуар ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ДМС України, строком на шість місяців з метою забезпечення примусового видворення за межі України.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що УДМС України в Кіровоградській області було проведено перевірку легальності перебування на території України громадянина Республіки Кот-д`Івуар ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якої встановлено, що Згідно національного паспортного документа 16АІ56343, виданого 09.09.2016, дійсного до 08.09.2021, відповідач прибув на територію України 27.04.2019 через КПП «Харків» по візі типу D № (М)Y06483013 з метою працевлаштування до Дитячо-юнацького футбольного клубу «Олімпік» (далі ДЮФК «Олімпік») відповідно до контракту від 18.06.2019.

Згідно заяви-анкети відповідача від 19.06.2019 № 180955000 та клопотання ДЮФК «Олімпік» від 18.02.2019 відповідач документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні (далі посвідка) № НОМЕР_1 , виданою 27.06.2019, терміном дії до 18.06.2020, орган видачі 3501.

За час свого перебування на території України відповідач клопотання щодо набуття/прийняття громадянства України, оформлення дозволу на імміграцію в Україну не порушував, із заявою щодо обміну посвідки у зв`язку із закінченням терміну її дії до УДМС України в Кіровоградській області не звертався.

Згідно пункту 67 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322 (далі Порядок № 322), «Після закінчення строку дії посвідки іноземець та особа без громадянства зобов`язані в семиденний строк зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України. При цьому посвідка здається до територіального органу/територіального підрозділу ДМС».

З часу закінчення посвідки відповідач за межі України не виїхав та продовжує перебувати на її території без відповідних правових підстав.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI (далі Закон № 3773-VI), «... нелегальний мігрант […] іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України...».

Таким чином, відповідач своїми діями порушив вимоги статей 9 та 23 Закону № 3773-VI та пункту 67 Порядку № 322. Його подальше перебування на території України суперечить законодавству України.

Відповідно до статті 30 Закону № 3773-VI, «Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції [...] можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення [...]. Іноземцям та особам без громадянства, зазначеним у цій статті, забороняється подальший в`їзд в Україну строком на п`ять років».

Ухвалою суду від 29.10.2020 року відкрито провадження у справі з викликом в судове засідання та обов`язковою явкою в судове засідання учасників справи.

Представник позивача УДМС України в Кіровоградській області Житняк Д.Ю. (діє на підставі довіреності № 2 від 02.01.2020 року) в судовому засіданні позов підтримав з підстав, зазначених в ньому, просив позов задовольнити.

Відповідач громадянин Республіки Кот-д`Івуар ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнав. Зазначив, що в Україні, і, зокрема, в м. Кропивницькому, він не має постійного місця проживання, розуміє, що знаходиться в Україні незаконно, не звертався щодо офіційного перебування в Україні.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 46 КАС України, іноземці чи особи без громадянства, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 13 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період навчання.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі контракту від 18 червня 2019 року укладеного між громадським об`єднанням «Дитячо-Юнацький Футбольний Клуб «Олімпік» м. Кропивницький, яке є членом Федерації Футболу України, в особі ОСОБА_2 та футболістом-професіоналом громадянином Республіки Кот-д`Івуар ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , національний паспортний документ 16АІ56343.

Судом також встановлено, що національний паспортний документ 16АІ56343, виданий 09.09.2016 року на ім`я громадянина Республіки ОСОБА_3 -д`Івуар ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсний до 08.09.2021 року.

Згідно національного паспортного документа 16АІ56343, виданого 09.09.2016, дійсного до 08.09.2021, відповідач прибув на територію України 27.04.2019 через КПП «Харків» по візі типу D № (М)Y06483013 з метою працевлаштування до Дитячо-юнацького футбольного клубу «Олімпік» (далі ДЮФК «Олімпік») відповідно до контракту від 18.06.2019.

Згідно заяви-анкети відповідача від 19.06.2019 № 180955000 та клопотання ДЮФК «Олімпік» від 18.02.2019 відповідач документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні (далі посвідка) № НОМЕР_1 , виданою 27.06.2019, терміном дії до 18.06.2020, орган видачі 3501.

За час перебування на території України відповідач клопотання щодо набуття/прийняття громадянства України, оформлення дозволу на імміграцію в Україну не порушував, що не заперечувалося під час судового розгляду справи відповідачем.

Відповідно до п.68 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року №322, іноземець або особа без громадянства, стосовно яких прийнято рішення про скасування посвідки, повинні здати посвідку, зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України в семиденний строк з дня отримання копії такого рішення, про що в рішенні про скасування посвідки роз`яснювалося відповідачу.

При цьому, з пояснень представника позивача, які не спростовано відповідачем, встановлено, що відповідач посвідку не здав, територію України не залишив, тимчасово проживав за останньою відомою адресою АДРЕСА_1 , чим ухилився від виїзду з України у визначений законодавством термін. При цьому, під час судового розгляду справи, встановлено, що відповідач, не має постійного місця проживання на території України та тимчасово останнім часом мешкав за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до ч. 2 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в`їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Згідно з ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців (ч.11 ст.289 КАС України).

Відповідно до пункту 1.8 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрацією державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150, примусове видворення передбачає: виявлення порушника, поміщення його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України (далі - ПТПІ), документальне оформлення примусового видворення, подальше супроводження іноземця до пункту пропуску через державний кордон України чи до країни походження.

Відповідно до пункту 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1110, (далі - Типове положення) пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового утримання іноземців та осіб без громадянства у разі, коли вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або є обґрунтовані підстави вважати, що вони ухилятимуться від виконання такого рішення, або прийнято адміністративним судом постанову про їх примусове видворення за межі України, або вони прибули на територію України відповідно до міжнародних договорів про реадмісію, або не мають законних підстав для перебування на території України і підлягають примусовому видворенню за її межі.

На виконання абзацу 3 пункту 3 розділу IV «Прикінцеві положення» Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1110, з метою нормативно-правового врегулювання порядку дій посадових осіб пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, територіальних органів та територіальних підрозділів Державної міграційної служби України, органів охорони державного кордону з питань розміщення іноземців та осіб без громадянства в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, їх утримання, ідентифікації, примусового видворення, а також звільнення з пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 лютого 2016 року № 141 затверджено Інструкцію про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі -Інструкція № 141).

Згідно з пунктом 12 Розділу ІІ Інструкції № 141 іноземці та особи без громадянства утримуються в ПТПІ протягом строку, необхідного для виконання постанови адміністративного суду: про примусове видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, але не більш як 12 місяців.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави вважати, що клопотання про затримання щодо іноземця або особи без громадянства може бути подано стосовно особи, до якої подано та розглядається адміністративний позов про примусове видворення, при цьому підставою затримання повинні слугувати докази на підтвердження обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі.

У статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, коли здійснюється законний арешт або затримання з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги, що громадянин Республіки Кот-д`Івуар ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час незаконно, за відсутності відповідних правових підстав, перебуває в Україні, добровільно в установлений строк без наявності поважних причин не виїхав за межі України, крім того, позивачем УДМС України в Кіровоградській області також подано позов в суд про примусове видворення відповідача за межі України, - є всі обґрунтовані підстави вважати, що громадянин Республіки Кот-д`Івуар ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, що підтверджується його ухиленням від добровільного виїзду з території України, окрім того, відповідач не має законного джерела існування та об`єктів власності на території України, не навчається та не працює, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат, а також приймаючи до уваги положення ч.19 ст.289 КАС України за якими за подання до адміністративного суду позовних заяв у справах, визначених ст.289 КАС України судовий збір не сплачується, судові витрати по справі слід віднести на рахунок держави.

Відповідно до Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», керуючись ст.ст. 5, 6, 9, 72, 77, 132, 139, 241, 242, 244, 245, 246, 250, 255, 289, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області до громадянина Республіки Кот-д`Івуар ОСОБА_1 про затримання до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ДМС України строком на 6 місяців з метою забезпечення примусового видворення за межі території України - задовольнити.

Затримати громадянина Республіки Кот-д`Івуар ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ДМС України, строком на шість місяців з метою забезпечення примусового видворення за межі України.

Судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.295 КАС України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Третій апеляційний адміністративний суд, через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Ірина Миколаївна Шевченко