Справа № 640/19059/20
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2020-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2020 року м. Київ № 640/19059/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області

до Відділу примусового виконання рішень Управління

забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління

Міністерства юстиції м Київ

про визнання протиправною та скасування постанови від 30.07.2020,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області (04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40, ) з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (03056, м. Київ, вул. Виборзька, 32, ), в якому просить скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 30.07.2020 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн у ВП №62475596 за невиконання Управлінням виконавчого листа у справі №320/591/19.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачем зазначено, що оскаржувана постанова, якою на пенсійний орган накладено штраф, є протиправною та прийнята передчасно без врахування всіх фактичних обставин справи, зокрема, державний виконавець не взяв до уваги те, що рішення суду виконане в частині повноважень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 вересня 2019 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання. Вказаною ухвалою суду встановлено відповідачу десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, з підстав правомірності спірної постанови про накладення штрафу. Зауважив, що у листі від 31.07.2020 рок №1000-0803-5/62318 головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повідомило відділ про виплату 1481,88 грн., в межах одного місяці. Проте, кошти в сумі 7409,40 не виплачено, а отже рішення суду не виконано.

Відповідно до частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Амборським А.В. від 07.07.2020 року відкрито виконавче провадження №62475596 з примусового виконання виконавчого листа №320/591/19 виданого 14.08.2019 року Київським окружним адміністративним судом, щодо зобов`язання Білоцерківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області (ідентифікаційний код 41249051, місцезнаходження: вул. Ярослава Мудрого, 2, м. Біла Церква, Київська область, 09100) виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) пенсію по інвалідності за періоди з 01.05.2018 по 30.06.2018 та з 01.08.2018 по 31.10.2018 у загальному розмірі 7409 (сім тисяч чотириста дев`ять) грн 40 коп. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок ОСОБА_1 , відкритий у Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України». (згідно ухвали Київського окружного адміністративного суду від 0511.2019 року в адміністративній справі № 320/591/19, здійснити заміну боржника - Білоцерківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області - його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області.).

В подальшому, постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Амборським А.В. від 30.07.2020 року ВП №62475597 накладено штраф на Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області за невиконання рішення без поважних причин.

Вважаючи вказану постанову про накладення штрафу протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

У відповідності до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За правилами частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно частин першої та другої статті 63 Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Системний аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» надає підстави стверджувати, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

При цьому, умовами для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є: невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) та відсутність поважних причин невиконання виконавчого документа (судового рішення).

Тобто, державному виконавцю для реалізації виконання належних повноважень при примусовому виконанні відповідного рішення суду, надано право за невиконання його ж постанов про примусове виконання рішень суду накладати відповідні штрафи на боржника, у порядку та розмірі визначеному Законом №1404-VІІІ.

З матеріалів справи вбачається, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області листом від 31.07.2020 року №1000-0803-5/62318 повідомило старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції, що рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.08.2019 року у справі №320/591/19 виконане в межах стягнень за один місяць та 20.09.2019 року на поточний рахунок «Державний ощадний банк України» зараховано пенсію за травень 2018 року у розмірі 1481,88 грн. Просили закінчити виконавче провадження №62475596 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» та звільнити Головне управління від сплати виконавчого збору відповідно до пункту 9 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Однак виконавцем згідно доданих до листа документів встановлено, що рішення боржником не виконано, оскільки решту суми в розмірі 7409,40 грн. не виплачено.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону N 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Суд зазначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди повинні перевірити, чи прийняті (вчинені) вони у відповідності до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України.

Доказів того, що у державного виконавця на момент винесення оскаржуваної постанови від 30.07.2020 року про накладення штрафу були підтверджені належними документами підстави вважати, що ГУ ПФУ у Київській області у повному обсязі та у встановлені строки рішення суду виконало, позивачем не надані.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача є необґрунтованою та безпідставною, оскаржувана постанова державного виконавця відповідає критеріям правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, відповідно не є протиправною та не підлягає скасуванню.

На думку суду, державний виконавець діяв з урахуванням вимог встановлених ч. 2 ст. 19 Конституції України та вимог законодавства України.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, на думку суду, оскаржувана постанова є правомірною з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Міністерства оборони України задоволенню не підлягає.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 72-77, 139, 241-246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому частиною першою статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення та оскаржені у порядку, передбаченому статтями 292, 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону №2147-VIII).

Суддя Н.Г. Вєкуа