Справа № 766/9036/20
Суддя: Зуб І. Ю.
Дата ухвалення: 2020-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 766/9036/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2020р. Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Зуб І.Ю.,

при секретарі Матієнко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до інспектора патрульної поліції 1 роти батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Лапіна Олександра Ігоровича (73034, м. Херсон, пр-т Адмірала Сенявіна, 128), Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції (73034, м. Херсон, пр-т Адмірала Сенявіна, 128), Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3)про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Зазначив, що інспектором відносно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АМ №2646733 від 07.06.2020 року. Відповідно до змісту вказаної постанови, 07.06.2020 року в м. Херсоні по вул. Нестерова, 26, водій керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz Vito, не пред`явив відповідні документи для перевірки, чим порушив п. 2.3, 2.4 ПДР України. Проте позивач з вказаною постановою не погодився, зазначив, що не відмовлявся пред`явити документи, хотів їх пред`явити після надання інспектором доказів правопорушення. У зв`язку з чим просить скасувати постанову серії ЕАМ №2646733 від 07.06.2020 року, стягнути з відповідача судовий збір.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.07.2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Замінено неналежного відповідача - УПП в Херсонській області інспектора лейтенанта поліції Лапіна Олександра Ігоровича, на належного: Інспектор патрульної поліції 1 роти батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Лапін Олександр Ігорович (73034, м. Херсон, пр-т Адмірала Сенявіна, 128); Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції (73034, м. Херсон, пр-т Адмірала Сенявіна, 128); Департамент патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3). Відповідачам визначено строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачем Департаментом патрульної поліції подано відзив на позовну заяву, в якого вбачається, що 07.06.2020 року під час несення служби, поліцейськими було виявлено автомобіль під керуванням Позивача, який здійснив рух будучи непристебнутим ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху (ПДР). Зупинивши правопорушника, інспектори поліції підійшли до водія даного т/з, належним чином представились та попросили водія пред`явити відповідні документи на т/з як того вимагає ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» а саме - посвідчення водія, реєстраційний документ на т/з, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних т/з, у зв`язку з тим що Позивачем було порушено п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху (ч.5 ст. 121) а також при перевірці документів водій не пред`явив посвідчення водія, реєстраційний документ ка транспортний засіб (згідно п.2.4 «а» ПДР), чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене та ч.1 ст. 126 КУпАП. Водієм даного автомобіля виявився Позивач. Інспектором патрульної поліції за скоєні правопорушення було складено тільки одну постанову, як того вимагає ст. 36 КУпАП - якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим самим органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. Тому винесено штраф 425,00 грн. Інспекторами поліції було роз`яснено та надано можливість скористатися Позивачу правовою допомогою, однак жодних подібних дій щоб реалізувати право на отримання правової допомоги Позивач не вчиняв. Крім того, від надання письмових пояснень на окремому аркуші щодо вчиненого ним правопорушення Позивач відмовився. Постанова винесена з дотриманням вимог чинного законодавства, уповноваженою на те особою, позивач був ознайомлений із своїми правами, факт наявності правопорушення, а саме порушень правил дорожнього руху п.2.3.в, 2.4.а Правил дорожнього руху, за що згідно ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Іншими відповідачами відзиву не подано.

21.09.2020 року згідно реєстру вхідної кореспонденції судді передано відповідь на відзив від позивача. Зі змісту поданої відповіді вбачається, що в оскаржуваній постанові зазначено, що 07.06.2020 року о 07 год. 35 хв., керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz» моделі «Vito 111 CDI» з номерним знаком НОМЕР_2 , по вул. Нестерова, буд. 26 у м. Херсоні, Позивач не користувався паском безпеки, передбаченим конструкцією транспортного засобу та не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.3 в), 2.4. Правил дорожнього руху України. Як вбачається з хронологічного порядку, причиною зупинки транспортного засобу Позивача слугувало порушення ним правил користування ременями безпеки. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі якщо водій порушив ПДР України. Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки (п. 1 ч. 1, ч. З ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію»). Однак, всупереч приписам законодавства поліцейський не поінформував Позивача про причину зупинки, не встановив наявність події і складу адміністративного правопорушення, шляхом надання доказів та жодним чином не спростував аргументи Позивача про те, що позиція поліцейського є виключно припущенням. Не зважаючи на пояснення Позивача щодо відсутності у поліцейського фізичної можливості виявлення інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а також відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, поліцейський повідомив, що оскільки він вже зупинив транспортний засіб, то відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 2.4. ПДР України, має право вимагати пред`явити документи передбачені п. 2.1. ПДР України - посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб. На питання Позивача навіщо поліцейському вказані документи, адже порушення ПДР України ним не здійснювалося, слідувала відповідь, що для розгляду справи йому необхідно встановити особу правопорушника. Враховуючи правову позицію Верховного Суду викладену у постанові №686/11314/17 від 15 березня 2019 року, та беручи до уваги, що поліцейським не доведено факт порушення Позивачем ПДР України - правил користування ременями безпеки, вимога поліцейського щодо пред`явлення документів є неправомірною. Однак, поліцейський все ж таки виніс постанову про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності, зі змісту якої останній дізнався, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки при перевірці документів він, начебто, не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Необхідно звернути увагу, що зі змісту оскаржуваної постанови (п. 4) вбачається, що особу Позивача встановлено за допомогою посвідчення водія. Вказане свідчить про пред`явлення Позивачем відповідних документів, та спростовує твердження представника Відповідача-2 про протилежне. В подальшому, не зважаючи на те, що Позивач не визнав свою вину, поліцейський запропонував підписати оскаржувану постанову. Слід зазначити, що практика Верховного Суду зводиться до того, що підпис водія у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності не є доказом вини (постанова Верховного Суду № 757/2757/16-а від 22 липня 2019 року). Таким чином, що вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП України поліцейським не доведено, то вимога про пред`явлення Позивачем документів, передбачених п. 2.1. ПДР України є незаконною, а відтак і оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Крім того, 25.09.2020 року представником позивача подано диск з відеозаписом.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили позовні вимоги задовольнити.

З пояснень позивача вбачається, що під час зупинки транспортного засобу працівниками поліції, він не виходив із автомобіля, зателефонував зятю й запросив прийти до місця зупинки. Зазначив, що показував свої документи, знаходячись в машині, вже після приїзду його родичів.

Відповідачі в судове засідання не з`явились. Про час слухання справи повідомлялись, причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши позивача, його представника, свідка, вивчивши матеріали справи, встановлено наступне.

Позивачем у позовній заяві зазначено, що постанова винесена з порушенням вимог КУпАП, оскільки він не порушував вимог Правил дорожнього руху, інспектор поліції протиправно розглянув справу про адміністративне правопорушення за наслідком чого притягнув його до адміністративної відповідальності. Крім того, зазначає, що дана постанова інспектора не відповідає дійсним обставинам справи та вимогам КУпАП, до постанови не долучено жодного доказу вчинення адміністративного правопорушення, а тому вона є немотивованою, необґрунтованою.

В постанові ЕАМ №2646733 від 07.06.2020 року вказано, що 07.06.2020 року о 07:35 год. в м. Херсоні по вул. Нестерова, 26, водій керуючи транспортним засобом не користувався паском безпеки передбачене конструкцією т/з та при цьому не пред`явив відповідні документи для перевірки, чим порушив п.п. 2.3(в), 2.4, 2.4.а ПДР України.

З наданого позивачем диску з відеофайлами не підтверджуються доводи позивача щодо відсутності складу адміністративного правопорушення, оскілки відеозапис було зроблено особою, яка приїхала на запрошення позивача, через деякий час, після зупинки автомобіля працівниками поліції й жодних відомостей про момент зупинки автомобіля не містять.

Свідок ОСОБА_2 пояснив, що є зятем позивача, 07.06.2020 року після дзвінка позивача, через 10-15 хвилин прибув до місця зупинки автомобіля.

Суд не бере до уваги покази даного свідка, оскільки він не був присутнім під час зупинки транспортного засобу під керуванням позивача працівниками поліції.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.2.3.в Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких заважають користуватися ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Відповідно до п.2.4. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Пунктом 2.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 встановлено, що Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції;

г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил;

ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно п. 9.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, Водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку:

а) перед початком руху і зупинкою;

б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом..

Відповідно до ч. 1 статті 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно ч. 2-3 статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

З положень ст. 280 КУпАП вбачається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 2 ч.1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення документів, що посвідчують особу, та / або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

В змісті позовної заяви заперечень щодо притягнення до адміністративної відповідальності позивача за керування транспортним засобом без користування паском безпеки не викладено.

З тексту позовної заяви вбачається, що позивач не відмовлявся надати документи, але хотів це зробити після на законну вимогу після пред`явлення доказів.

Позивач фактично обґрунтовує позовні вимоги тим, що інспектором поліції не надано доказів на скоєння правопорушення й вимога інспектора про пред`явлення документів може виконана після пред`явлення таких доказів.

Судом встановлено, що факт вчинення позивачем порушення вимог п.2.3, відповідачем не доведені, оскільки будь-яких доказів не представлено.

Разом з тим, в силу вимог п.2 ст. 32, п.11 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» позивач зобов`язаний був на вимогу працівника поліції пред`явити для перевірки відповідні документи, в тому числі посвідчення водія, документи на транспортний засіб.

Згідно фактичних обставин справи на підставі досліджених доказів, про наявність яких зазначено у постанові про адміністративне правопорушення, 07.06.2020 р. після зупинки транспортного засобу Mercedes-Benz Vito, номерний знак НОМЕР_2 , його водієм ОСОБА_1 не було представлено інспектору поліції посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс ОСЦПВВНЗ. На даний факт вказують викладені позивачем в обставини в змісті адміністративного позову, про бажання надати документи, після пред`явлення доказів.

Між тим, в силу вищенаведених норм Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

В розглядуваному випадку підставою для зупинення автомобіля позивача слугував факт порушення ним вимог п.2.3 (в), вказане порушення також відображено в спірній постанові серії ЕАМ № 2646733 від 07.06.2020 року.

У зв`язку з тим, що належних доказів такого порушення (зокрема, матеріалів відеофіксації) інспектором поліції не представлено, тому таке порушення під час судового розгляду не було доведено. Але це не є доказом відсутності достатності підстав у інспектора вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Таким чином, дії інспектора поліції щодо зупинки керованого позивачем автомобіля та його вимога пред`явлення водієм відповідних документів, в тому числі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ та поліс страхування на транспортний засіб, ґрунтуються на вимогах закону.

При цьому, факт неналежної фіксації порушень вимог п. 9.2 ПДР України не спростовує правильності зупинки поліцейським керованого позивачем автомобіля.

Отже, матеріалами справи стверджується факт керування транспортним засобом позивачем, яка не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії реєстраційний документ на транспортний засіб, через що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Крім того, за приписами ч.5 ст. 242 КАС України при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду у справі № 129/19283/17 від 25.09.2019 року Верховний Суд наголосив, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи. Колегія суддів констатувала, що доводи позивача, стосовно необґрунтованості винесення постанови, а саме факту не здійснення правопорушення за яке передбачена відповідальність за частиною першою статті 126 КУпАП, спростовуються матеріалами справи. Водночас, на думку позивача, він мав право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною. Верховний Суд дійшов висновку, що такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи. Окремо колегія суддів зауважила, що притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною першою статті 126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог знаку пріоритету 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Згідно ч. 2 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а у випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, органами Національної поліції надано право на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання протоколу, а тому посилання позивача на відсутність протоколу про адміністративне правопорушення не ґрунтуються на нормах закону.

Крім того, відповідно до частини четвертої статті 258 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху здійснюється безпосередньо на місці вчинення правопорушення.

На підставі наведеного, відповідачем правомірно накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., внаслідок чого суд за приписами п.1 ч.3 ст. 286 КАС України за результатами розгляду справи дійшов висновку про залишення рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовної заяви без задоволення.

Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зважаючи на вищевикладене, керуючись Законом України "Про дорожній рух", ст. ст. 7, 122, 139, 245, 247, 251, 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 5, 6, 7, 9, 77, 241-247, 268, 271, 283, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, Конституцією України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до інспектора патрульної поліції 1 роти батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Лапіна Олександра Ігоровича (73034, м. Херсон, пр-т Адмірала Сенявіна, 128), Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції (73034, м. Херсон, пр-т Адмірала Сенявіна, 128), Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяІ. Ю. Зуб