Справа № 540/1227/20
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2020-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/1227/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі відповідач, ГУПФУ в Херсонській області), в якому просить визнати протиправним і скасувати рішення відповідача від 28.02.2020р. №16 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 та зобов`язати відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах як трактористу-машиністу.

Позовні вимоги мотивовані необґрунтованою відмовою у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах внаслідок безпідставного неврахування відповідачем відомостей у трудовій книжці. Позивач стверджує, що має загальний трудовий стаж 35 років 6 місяців і 15 днів, з яких 26 років 5 місяців і 3 дні становить стаж роботи на посаді тракториста-машиніста в колгоспі та інших підприємствах сільського господарства, в ході яких він був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції. Зокрема, він працював трактористом з 28.02.1986р. по 23.04.2002р. в колгоспі ім. Леніна, КСП ім. Леніна, СТОВ «Промінь», в ФГ «Дюшес» (з 02.06.2007-02.12.2007, з 02.06.2008-08.12.2008, з 01.06.2009-01.12.2009, з 01.06.2010-01.12.2010, з 01.06.2011-01.12.2011), ПСП «Союз-5» та ФГ «Колос-ІІ» (з 16.03.2016-30.11.2016, з 12.04.2018-31.10.2018, з 02.04.2019-11.11.2019) і ці відомості у повному обсязі відображені в його трудовій книжці. Однак відповідач безпідставно не враховує період його роботи в колгоспі ім. Леніна, КСП ім. Леніна та СТОВ «Промінь», що мало наслідком відмову у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах.

Ухвалою від 20.05.2020р. відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, за змістом якого ГУПФУ в Херсонській області заперечує проти задоволення позову, уважаючи, що оскаржене рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах є правомірним, оскільки ґрунтується на встановлених відповідачем обставинах відсутності у позивача визначеного статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 20-річного стажу роботи на посаді тракториста-машиніста в колгоспі та інших підприємствах сільського господарства, в ході яких він був би безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції.

Відповідач вказує, що 27.12.2019р. ОСОБА_1 звернувся до Нововоронцовського сектору обслуговування громадян ГУПФУ в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах як трактористу-машиністу на підставі пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За наслідками розгляду заяви та поданих і отриманих на запити документів було встановлено, що до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, можливо зарахувати лише період роботи позивача трактористом у ФГ «Дюшес» (з 02.06.2007-02.12.2007, з 02.06.2008-08.12.2008, з 01.06.2009-01.12.2009, з 01.06.2010-01.12.2010, з 01.06.2011-01.12.2011), ПСП «Союз-5» та ФГ «Колос-ІІ» (з 16.03.2016-30.11.2016, з 12.04.2018-31.10.2018, з 02.04.2019-11.11.2019), які загалом становлять лише 9 років 7 місяців 28 днів.

Період роботи позивача трактористом з 28.02.1986р. по 23.04.2002р. в колгоспі ім. Леніна, КСП ім. Леніна, СТОВ «Промінь», не можливо зарахувати до згаданого стажу, оскільки у виданій головою ліквідаційної комісії СТОВ «Промінь» уточнюючій довідці міститься посилання на статтю 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка з 11.10.2017р. не застосовується для призначення такого роду пенсій, а також у зв`язку з тим, що видані Нововоронцовською селищною радою архівні довідки суперечать первинним документам. При цьому загальний трудовий стаж позивача становить 35 років 6 місяців і 15 днів.

Посилаючись на положення ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, відповідач вказує, що для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, як трактористу - машиністу, трудової книжки недостатньо, оскільки не можна визначити безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства.

Тому оскаржене рішення відповідач вважає таким, що винесено на підставі та у спосіб передбачений законом.

Інших заяв по суті спору позивач та відповідач не подавали.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» установлено з 12.03.2020 до 03.04.2020 на усій території України карантин, заборонивши відвідування закладів освіти її здобувачами; проведення всіх масових заходів, у яких бере участь понад 200 осіб, крім заходів, необхідних для забезпечення роботи органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Постановами Кабінету Міністрів України строк дії карантину та заборонених заходів неодноразово продовжувався, в тому числі діє станом на сьогодні до 31.10.2020.

Підпунктом 2 пункту 9 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-IX (далі - Закон № 540-ІХ), розділ VI «Прикінцеві положення» КАС України доповнено пунктом 3, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки, визначені КАС України, зокрема, розгляду адміністративної справи, продовжуються на строк дії такого карантину.

Отже, строк розгляду адміністративної справи визначений строком дії карантину.

У свою чергу, пунктом 3 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 № 731-IX (далі - Закон № 731-IX) , пункт 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України викладено в такій редакції: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

Крім того, пунктом 2 розділу ІІ Закону № 731-IX встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України в редакції Закону № 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом. Закон № 731-IX набрав чинності 17.07.2020.

Тобто, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України в редакції Закону № 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом - 06.08.2020.

Станом на дату розгляду справи від сторін не надходили заяви про продовження такого строку, відтак суд вважає за можливе провести розгляд справ на підставі наявних документів.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що 04.04.2019р. позивачу виповнилось 55 років, після чого він звернувся до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням від 28.02.2020р. №16 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи 20 років на посаді тракториста-машиніста, зазначивши, що до такого стажу можливо зарахувати лише періоди роботи в ФГ «Дюшес» (з 02.06.2007-02.12.2007, з 02.06.2008-08.12.2008, з 01.06.2009-01.12.2009, з 01.06.2010-01.12.2010, з 01.06.2011-01.12.2011), ПСП «Союз-5» та ФГ «Колос-ІІ» (з 16.03.2016-30.11.2016, з 12.04.2018-31.10.2018, з 02.04.2019-11.11.2019), які загалом становлять лише 9 років 7 місяців 28 днів.

При цьому відповідач відмовився зарахувати до стажу, який дає право на пенсію на пільгових умовах, період роботи з 28.02.1986р. по 23.04.2002р. в колгоспі ім. Леніна, КСП ім. Леніна, СТОВ «Промінь», оскільки у виданій головою ліквідаційної комісії СТОВ «Промінь» уточнюючій довідці міститься посилання на статтю 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка з 11.10.2017р. не застосовується, а також у зв`язку з тим, що видані Нововоронцовською селищною радою архівні довідки суперечать первинним документам. У той же час, відповідач установив, що загальний трудовий стаж позивача становить 35 років 6 місяців і 15 днів.

Уважаючи це рішення протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом, стверджуючи, що його пільговий стаж роботи на посаді тракториста-машиніста становить насправді 26 років 5 місяців та 3 дні, але відповідач безпідставно та необґрунтовано відмовляється враховувати період його роботи в колгоспі ім. Леніна, КСП ім. Леніна та СТОВ «Промінь».

Спірним у даній справі є віднесення періоду роботи ОСОБА_1 трактористом у колгоспі ім. Леніна, КСП ім. Леніна, СТОВ «Промінь» з 28.02.1986р. по 23.04.2002р. до стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно із пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003р. №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Періоди роботи позивача трактористом в ФГ «Дюшес» (з 02.06.2007-02.12.2007, з 02.06.2008-08.12.2008, з 01.06.2009-01.12.2009, з 01.06.2010-01.12.2010, з 01.06.2011-01.12.2011), ПСП «Союз-5» та ФГ «Колос-ІІ» (з 16.03.2016-30.11.2016, з 12.04.2018-31.10.2018, з 02.04.2019-11.11.2019) відповідачем не заперечуються.

Так, пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003р. №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV) визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі (абзац 1 пункту 3 частини 2 статті 114).

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, страхового стажу:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців (абзац 2 пункту 3 частини 2 статті 114).

Виходячи з положень абзацу 1 пункту 3 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV, обов`язковими умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є сукупність таких обставин: виконання робіт на посаді тракториста-машиніста; безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства; досягнення відповідного віку (55 років), а також наявність кількості відповідного стажу (страхового стажу не менше 30 років, з яких не менше 20 років на посаді тракториста-машиніста).

Позивачу, ІНФОРМАЦІЯ_1 , 55 років виповнилось 04.04.2019р.

За даними відповідача, які ним зазначені, зокрема, в оскаржуваному рішенні від 28.02.2020р. №16, загальний трудовий стаж позивача на день досягнення зазначеного вище віку становив 35 років 6 місяців і 15 днів.

Тобто, позивач відповідає вимогам абзацу 1 пункту 3 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV в тій частині, що досяг віку 55 років та має страховий стаж не менше 30 років.

При цьому суд враховує, що стаття 114 Закону №1058-IV не установлює власних правил чи особливостей обчислення страхового стажу/стажу роботи.

У той же час, за змістом частин 1, 2, 4 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Закон №1058-IV, яким запроваджено систему персоніфікованого обліку, набрав чинності з 01.01.2004р.

Таким чином, набутий особою до цієї дати страховий стаж обчислюється на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом; періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Таким законодавством є Закон України від 05.11.1991р. №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-XII).

Згідно статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 20 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників

Аналіз наведених норм свідчить про те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах. Тому страховий стаж, а також періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до 01.01.2004р. підтверджуються трудовою книжкою. І лише у разі, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як видно з матеріалів справи, позивач документований трудовою книжкою колгоспника НОМЕР_1 , яка містить, зокрема, такі записи: №1 від 28.02.1986р. про прийняття в члени колгоспу ім. Леніна трактористом; №2 від 27.03.2000р. про виключення з членів КСП шляхом переводу; від 01.04.2000р. про прийняття на посаду тракториста за переводом в СТОВ «Промінь» та №4 від 13.05.2002р. про звільнення з посади тракториста за власним бажанням.

У вказаному періоді колгосп ім. Леніна реорганізований у колективне сільськогосподарське підприємство ім. Леніна за рішенням загальних зборів учасників від 14.10.1992р., а колективне сільськогосподарське підприємство ім. Леніна реорганізоване у сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Промінь» за рішенням загальних зборів від 28.01.2000р. З 19.09.2014р. СТОВ «Промінь» знаходиться у стані припинення.

Слід зазначити, що у цей період ведення трудових книжок колгоспників регулювалось постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975р. №310 «Про трудові книжки колгоспників», якою також було затверджено Загальні положення про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників (далі Загальні положення).

Пунктом 2 постанови Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975р. №310 було установлено, що трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспу.

Пунктами 1, 2, 5 Загальних положень було передбачено, що трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспу. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

В трудову книжку колгоспника вносяться:

відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність;

відомості про членство у колгоспі: прийом у члени колгоспу, припинення членства;

відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи;

відомості про трудову участь: прийнятий у колгоспі річний мінімум трудової участі, його виконання.

Трудова книжка позивача містить відомості про його роботу у колгоспі ім. Леніна, КСП ім. Леніна, СТОВ «Промінь» і посаду саме трактористом з 28.02.1986р. по 27.03.2000р. та з 01.04.2000р. по 13.05.2002р., а також про його трудову участь за період 1986-1999р.р. (прийнятий річний мінімум трудової участі та перевиконання позивачем цього мінімуму) і заробітну плату.

Правові висновки щодо врахування відомостей трудової книжки колгоспника для підтвердження пільгового стажу для призначення пенсії викладені в постановах Верховного Суду від 26.02.2019р. у справі №497/2223/16-а та від 06.03.2019р. у справі №515/1967/16-а.

Записи у трудовій книжці ОСОБА_1 завірені підписом посадової особи та печаткою, а відповідач не спростовує їх достовірності.

Суд звертає увагу на те, що Нововоронцовською селищною радою Херсонської області на запит відповідача від 05.07.2019р. №719/02-22 було надано до органу пенсійного фонду архівну довідку №01-09/498 від 05.07.2019р., в якій зазначені встановлені та відпрацьовані позивачем людинодні, а також посада.

Відомості згаданої довідки співпадають із записами в трудовій книжці позивача щодо періоду роботи, посади та роботодавця, що підтверджує зайнятість позивача саме на виробництві сільськогосподарської продукції.

Ця довідка не приймається відповідачем до уваги з тих підстав, що як вбачається з оскарженого рішення та із складеної головним спеціалістом відділу контрольно-перевірочної роботи №3 управління контрольно-перевірочної роботи ГУПФУ в Херсонській області довідки від 04.11.2019р. №273/3-16 «Про відповідність даних первинних документів даним архівної довідки про пільговий стаж роботи, наданої для призначення пенсії», між первинними документами (розрахунково-платіжними відомостями, книгами обліку трудового стажу і заробітку колгоспників, книгами розрахунків з членами колгоспу) та довідкою від 05.07.2019р. №719/02-22 є розбіжності у відомостях щодо початку (28.02.1986р. чи березень 1986р.) та закінчення (31.12.2002р. чи травень 2002 р.) трудового стажу позивача.

Суд критично ставиться до причин неврахування відповідачем довідки №01-09/498 від 05.07.2019р., оскільки вони є надмірно формальними.

Так, відповідач вважає суперечним те, що у довідці вказано днем початку роботи позивача трактористом 28.02.1986р., а згідно первинних документів нарахування заробітної плати йому почалось лише у березні 1986р. Ураховуючи те, що 28.02.1986р. було останнім днем місяця і саме з цього дня відповідно до запису у трудовій книжці позивача його прийнято на роботу трактористом, то нарахування заробітної плати у наступному місяці березні не може бути причиною для неврахування довідки №01-09/498 від 05.07.2019р.

Крім того, відповідач розглядає як розбіжність те, що в довідці зазначено останнім днем роботи позивача 31.12.2002р., а за первинними документами останнім днем нарахування йому заробітної плати є травень 2002р. У зв`язку з цим слід звернути увагу, що довідку №01-09/498 від 05.07.2019р. було видано на запит відповідача від 05.07.2019р. №719/02-22, яким вимагалось надати довідку про встановлені та відпрацьовані людинодні із указанням займаної посади, а також про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем та надання відпустки без збереження заробітної плати за період роботи в колгоспі ім. Леніна з 28.02.1986р. Таким чином, від архівної установи не вимагалось надавати відомості про конкретну дату закінчення стажу роботи, а всі витребувані відомості якраз і відображені у довідці у тому вигляді і змісті, як було зазначено у запиті. Зокрема, за змістом довідки у періоді з 01.01.2002р. по 31.12.2002р. мінімум трудової участі у людиноднях не встановлювався, а позивач по посаді тракторист відпрацював 80 людиноднів, що не суперечить записам у його трудовій книжці та дослідженим відповідачем первинним документам, за якими він у 2002 році працював з 01 січня по 23 квітня (у цьому проміжку часу було 132 календарних дня та 78 робочих днів).

Також слід звернути увагу на те, що відповідач при вирішенні питання про призначення позивачу пільгової пенсії не враховував уточнюючу довідку №6 від 09.10.2019р., яка видана головою ліквідаційної комісії СТОВ «Промінь» і у якій зазначено, що ОСОБА_1 працював трактористом-машиністом в колгоспі ім. Леніна з 28.02.1986р. по 23.04.2002р. і був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції, і що вказані періоди роботи зараховуються до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення.

Підстава неврахування цієї довідки визначена у оскаржуваному рішенні і полягає лише у тому, що довідка містить посилання на статтю 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка не застосовується для призначення пенсій з 11.10.2017р. У той же час вказаний Закон не втрачав чинності, наразі є діючим і на час видачі уточнюючої довідки №6 від 09.10.2019р. передбачав тотожні визначеним Законом №1058-IV підстави і умови призначення пенсій за віком на пільгових умовах для осіб, які працювали трактористами-машиністами.

Інших дій, спрямованих на з`ясування наявності підстав для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідач не вчиняв.

Таким чином суд вважає, що відповідачем необґрунтовано відмовлено позивачу у зарахуванні до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періоду роботи трактористом в колгоспі ім. Леніна, КСП ім. Леніна та СТОВ «Промінь».

З цього приводу слід зауважити, що за цілком аналогічними обставинами відповідач зараховував до пільгового стажу період роботи позивача в ПСП «Союз-5», ФГ «Дюшес», ФГ «Колос-ІІ».

У підсумку суд зазначає, що положення Порядку №637, якими передбачено надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників, застосовуються тільки за умови відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

У трудовій книжці позивача, копія якої наявна в матеріалах справи, містяться дані про його роботу в зазначеному підприємстві на посаді тракториста та трудову участь за період з 1986р. по 1999р., а саме: посаду тракториста, прийнятий річний мінімум трудової участі, виконання позивачем цього мінімуму та про його заробітну плату, наявна печатка підприємства та підписи уповноважених осіб. Будь-яких недоліків зазначені записи не містять.

Також ці відомості підтверджені архівними довідками, що видавались як на запити позивача, так і на запити ГУ ПФУ в Херсонській області.

Тому відомостей трудової книжки позивача у сукупностями з даними архівних довідок, на думку суду, цілком вистачає для висновку про безпосередню зайнятість ОСОБА_1 як тракториста-машиніста у виробництві сільськогосподарської продукції в підприємстві сільського господарства протягом повного сезону сільгоспробіт щонайменше у періоді його роботи в колгоспі ім. Леніна та у КСП ім. Леніна (з 28.02.1986р. по 31.12.1999р., що становить 13р. і 9 м.).

На переконання суду, для такого висновку не обов`язкова і наявність в архівних установах усіх документів, що підтверджують прийняття особи на посаду, виконання ним роботи протягом усього часу, що досліджується, обов`язкове зазначення посади особи за кожний рік його роботи.

Громадянин не може нести негативні наслідки у вигляді позбавлення гарантованого статтею 46 Конституції України права на пенсійне забезпечення у зв`язку з незбереженням первинних документів (повністю або частково) або у зв`язку з непереданням їх підприємствами-роботодавцями до архівних установ.

Відповідно до вимог статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У підсумку суд вважає, що зібраними по справі доказами у їх сукупності, а саме: трудовою книжкою колгоспника НОМЕР_1 , архівними довідками Нововоронцовської селищної ради Херсонської області від 20.02.2019р. №474, від 08.01.2020р. №08-09/21, від 05.07.2019р. №08-09/498, архівною довідкою Нововоронцовської районної державної адміністрації Херсонської області від 08.06.2019р. №04-01/Я-99, іншими матеріалами пенсійної справи позивача підтверджуються наступні обставини.

Позивач на час звернення до відповідача за призначенням пенсії досяг віку 55 років. Він працював послідовно в колгоспі ім. Леніна, КСП ім. Леніна та СТОВ «Промінь» на посаді тракториста та виконував сільськогосподарські роботи на тракторі на протязі повного польового періоду в рослинництві у такі періоди: з 28.02.1986р. по 27.03.2000р. та з 01.04.2000р. по 23.04.2002р.

Загальний страховий стаж позивача складає 35 років 6 місяців і 15 днів, в тому числі на посаді тракториста більше 23 років, а саме оспорювані відповідачем 13 років і 9 місяців в колгоспі ім. Леніна та у КСП ім. Леніна у період з 28.02.1986р. по 31.12.1999р. та 9 років 7 місяців 28 днів в ФГ «Дюшес» (з 02.06.2007-02.12.2007, з 02.06.2008-08.12.2008, з 01.06.2009-01.12.2009, з 01.06.2010-01.12.2010, з 01.06.2011-01.12.2011), ПСП «Союз-5» та ФГ «Колос-ІІ» (з 16.03.2016-30.11.2016, з 12.04.2018-31.10.2018, з 02.04.2019-11.11.2019), які відповідачем не заперечуються.

Цих обставин відповідач не спростував належними і допустимими доказами.

Враховуючи те, що робота, яку виконував позивач протягом періодів, зазначених у трудовій книжці, дає йому право на пільгову пенсію, позивач досяг віку 55 років, стаж його роботи становить понад 36 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі і подав до ГУ ПФУ в Херсонській області відповідні документи, суд приходить до висновку, що позивач має право на пільгову пенсію відповідно до вимог пункту 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Доводи відзиву відповідача зводяться лише до відтворення змісту довідки від 04.11.2019р. №273/3-16 «Про відповідність даних первинних документів даним архівної довідки про пільговий стаж роботи, наданої для призначення пенсії» та оскаржуваного рішення від 28.02.2020р. №16 і не містять повних і належних обґрунтувань причин відмови позивачу у зарахуванні стажу роботи трактористом в колгоспі ім. Леніна та у КСП ім. Леніна до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Також відповідачем жодним чином не обґрунтовано неможливість застосування до позивача положень абзацу 2 пункту 3 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV, відповідно до яких за відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим пункту 3 частини 2 статті 114, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, страхового стажу, зокрема, як у даному випадку з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо протиправності рішення ГУПФУ в Херсонській області від 28.02.2020р. №16 і задоволення позовних вимог у цій частині.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, суд зазначає наступне.

Згідно приписів частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Зокрема, повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Відповідно до пункту частини 2 цієї норми, у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Втручання суду в повноваження суб`єкта публічної влади можливе лише тоді, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи законодавства, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.

Отже, з метою належного та ефективного захисту прав позивача, відповідача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та на підставі частини 4 статті 245 КАС України зобов`язати суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тому відповідача слід зобов`язати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.12.2019 року та вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням правової оцінки суду, наданої у даному рішенні, тобто встановленого судом трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах в період його роботи з 28.02.1986р. по 31.12.1999р. на посаді тракториста в колгоспі ім. Леніна, КСП ім. Леніна (наразі СТОВ «Промінь», яке знаходиться в стані припинення).

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином сплачений ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840,80 грн. (згідно квитанції №0.0..1 від 12.05.2020) підлягає стягненню з ГУПФУ в Херсонській області за рахунок його бюджетних асигнувань в повному розмірі, оскільки спір виник внаслідок його протиправного рішення.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73005, м.Херсон, вул.28 Армії, 6, ) про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково..

Визнати протиправним та скасувати рішення відділу з питань призначення та перерахунків пенсій Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 28 лютого 2020 року №16 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73005, м.Херсон, вул.28 Армії, 6, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) від 27 грудня 2019 року та вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням правової оцінки суду, наданої у даному рішенні.

В інший частині позову відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73005, м.Херсон, вул.28 Армії, буд.6, ) на користь ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 840 (вісімсот) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний

кат. 112010200