Справа № 296/1623/20
Суддя: Маслак В. П.
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/1623/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2020 рокум.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі:

головуючої судді Маслак В.П.,

при секретарі Рабчинській Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону №1 УПП в Житомирській області лейтенанта поліції Левчука Віталія Сергійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконною та скасувати потсанову серії ЕАК №2098515 від 12.02.2020р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 посилається на те, що 12.02.2020р. інспектором роти №4 батальйону №1 УПП в Житомирській області лейтенантом поліції Левчуком В.С. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 12.02.2020р. о 13:58 керував автомобілем та рухався зі швидкістю 107 км./год. При цьому, перевищив швидкість у населеному пункті Березівка на 57 км./год., чим порушив п.12.4 Правил дорожнього руху України. Вважає дану постанову незаконною, оскільки відповідачем було відмовлено йому у праві заявляти клопотання, порушено порядок розгляду справи. Також відповідачем не були вжиті заходи щодо повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, а тому винесена постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Відповідач у відзиві на позов вказав, що відповідачем за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС 000780) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме водій транспортного засобу BMW Х5 з номерним знаком НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 107 км/год , при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 57 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України. Після чого було подано сигнал про зупинку транспортного засобу на підставі ст.35 Закону України «Про національну поліцію». Інспектор підійшов до водія, належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п.12.4 ПДР України, було прийнято рішення про складення адміністративних матеріалів щодо позивача. Водію було роз`яснено його права. В якості доказу перевищення швидкості є відповідне фото та відеозапис з приладу TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС 000780), на якому зафіксовано швидкість руху транспортного засобу позивача. Відповідач зазначає, що факт правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення, винесеною компетентною службовою особою в межах свої повноважень, фотознімками приладу TruCam, на яких зафіксований факт порушення. Вказує, що підстав у відповідача для умисного спотворення обставин події не було, постанова про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності є обґрунтованою, законною, й такою, що не підлягає скасуванню.

Позивач в заяві від 15.10.2020 р. просив розгляд справи проводити без його участі.

Представник відповідача в засідання суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, вивчивши й дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 12.02.2020 року інспектором роти №4 батальйону №1 УПП в Житомирській області лейтенантом поліції Левчуком В.С. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕAK №2098515, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Як вбачається зі змісту постанови, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки BMW Х5 з номерним знаком НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 107 км/год , при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті Березівка на 57 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України. Швидкість руху вимірювалася приладом TruCAM 000780 (а.с.3).

Вирішуючи питання на предмет задоволення позову, суд враховує наступне.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 №3353 (надалі Закону) встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306.

Статтею 14 Закону встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За приписами п. 12.4 Правил дорожнього руху України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Аналіз наведених норм дає підстав для висновку, що за порушення Правил дорожнього руху України передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення України, яка має підтверджуватися відповідними доказами, невичерпний перелік яких наведений у ст. 251 Кодексу.

Надаючи правову оцінку оскаржуваній постанові, суд звертає увагу на наступне.

Судом оглянуто диск DVD-R з фрагментами фото та відеозаписів, при вивченні якого не було встановлено вини позивача, оскільки відеозапис є нечітким, з нього не можливо встановити марку та номерний знак транспортного засобу, який рухався зі швидкістю 107 км/год. Також не можливо встановити місце здійснення відеофіксації.

Отже, наданий до суду відеозапис не можна вважати достовірним доказом.

На підставі вище зазначеного, відсутні достатні докази, які б переконливо свідчили, що у діях позивача, які кваліфіковані відповідачем за ч. 3 ст. 122 КУпАП, є склад правопорушення, адже відповідачем не надано до суду жодних додатків до оскаржуваної постанови, які підтверджували б зазначені в ній обставини.

Суд також звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні фотознімки, зроблені за допомогою приладу TruCam, на яких зафіксований факт правопорушення, на які відповідач посилається у відзиві як на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення.

На думку суду, відсутність доказів скоєння правопорушення, обґрунтування позиції лише внутрішнім переконанням патрульного поліцейського та змістом постанови може призвести до випадків безпідставного притягнення осіб до адміністративної відповідальності.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, у даному спорі відповідач мав довести правомірність та законність прийнятої інспектором батальйону УПП постанови.

Аналогічна правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року по справі № 201/12431/16-а, від 23 жовтня 2018 року по справі № 743/1128/17, від 15 листопада 2018 року по справі № 524/5536/17, від 24 липня 2019 по справі № 161/10598/16-а, від 17 липня 2019 року по справі № 295/3099/17, від 07 серпня 2019 року по справі № 754/10826/16.

За такого правового врегулювання та обставин справи суд погоджується із позивачем про необхідність скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 12.02.2020 р. серії ЕАК №2098515 у зв`язку з недоведеністю вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП.

Частиною 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За вказаних обставин, рішення суб`єкта владних повноважень підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 122, 222, 245, 251, 258, 279, 280, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 6, 72-77, 134, 139, 242-246, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову від 12.02.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №2098515, винесену інспектором роти №4 батальйону №1 УПП в Житомирській області лейтенантом поліції Левчуком Віталієм Сергійовичем , якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, а також закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Корольовський районний суд міста Житомира до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: інспектор роти №4 батальйону №1 УПП в Житомирській області лейтенант поліції Левчук В.С., місце знаходження: 10031, м. Житомир, вул. Покровська,96.

Cуддя В. П. Маслак