Справа № 400/4492/20
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2020-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2020 р. № 400/4492/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача:Приватного виконавця Малкової Марії Вікторівни, вул. Поправки Юрія, 6, офіс 14, м. Київ 53, 04053
про:визнання протиправною та скасування постанови від 15.09.2020 ВП № 63036459,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до приватного виконавця Малкової Марії Вікторівни (далі - відповідач) з вимогою про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Малкової Марії Вікторівни про відкриття виконавчого провадження № 63036459 від 15.09.2020 року відкритого на підставі виконавчого напису № 17190 від 14.08.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованості в розмірі 66350,01грн.

Ухвалою від 16.10.2020р. суд відкрив провадження у справі за правилами ст.287 КАС України та призначив по справі судове засідання на 21.10.2020р., яке в подальшому було відкладено за клопотанням відповідача на 29.10.2020р.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 15.09.2020. винесена з порушенням закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404) , оскільки виконавчим округом відповідача є м. Київ, а позивач проживає в м. Миколаєві Миколаївської області. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Закон № 1404 чітко визначає порядок, який регулює відкриття виконавчого провадження виключно за місце проживанням боржника або за місцезнаходженням його майна. Натомість, у супереч вимог Закону № 1404 виконавче провадження було відкрито приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва, тоді як з інформації зазначеної у постанові про відкриття виконавчого провадження вбачається, що місце мого проживання зареєстроване за адресою в м. Миколаєві. Крім того, у виконавчому написі нотаріуса вказано місце проживання позивача м.Київ, в постанова про відкриття виконавчого провадження направлена приватним виконавцем позивчау на адресу в м.Миколаїв. Таким чином, відповідач не перевіривши всі обставини справи, виніс оскаржувану постанову з порушенням норм чинного законодавства, не у спосіб та не в порядку встановленому Законом України "Про виконавче повадження".

Відповідача станом на час розгляду справи відзиву до суду не надав, про розгляд справи повідомлявся: ухвалою про відкриття провадження у справі від 16.10.2020р. та ухвалою від 21.10.2020р., якою суд зобов`язав вдруге відповідача надати в строк до 29.10.2020р. відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

У судове засідання 29.10.2020р. сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, відзиву від відповідача до суду не надходило.

Позивач 22.10.2020р. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступні обставини.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни від 15.09.2020р. відкрито виконавче провадження № 63036459 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. № 17190 від 14.08.2020 року.

У постанові вказано дві адреси позивача: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .

Відповідно до сторінок паспорта позивача, з 20.09.2001 року місцем реєстрації позивача є АДРЕСА_3 (а.с. 8, зворотній бік).

Відповідно до оскаржуваної постанови, стороною виконавчого провадження № 63036459 (стягувачем) є ТОВ "Вердикт Капітал", що знаходиться за адресою: м. Київ, Кудрявський Узвіз, буд.5-Б.

Оскаржувану постанову позивач не отримував.

Позивач в позові вказав, що станом на 16.09.2020р. він не отримував жодних повідомлень від третіх осіб, від нотаріуса та приватного виконавця. більш того, позивач не мав будь-яких відносин з ТОВ "Вердикт Капітал", яке знаходиться в м.Києві.

28.09.2020р. на адресу адваката позивача надійшов лист з додатками (копії: постанови про відкриття виконавчого провадження, кредитного договору та виконавчого напису) від 23.09.2020р. від приватного виконавця Малкової М.В.

Позивач вважає, що відповідач не мала повноважень приймати до виконання виконавчий напис, враховуючи територіальні межі діяльності приватного виконавця.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами ч. 1 ст. 5 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404), примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" приватний виконавець має право приймати до

виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

У свою чергу, згідно з ч. 1 ст. 24 Закону № 1404 місцем виконання рішення є місце

проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна.

Отже, виконавче провадження здійснюють органи державної виконавчої служби (державні виконавці) та у передбачених Законом № 1404 випадках приватні виконавці. Останні здійснюють примусове виконання рішень, зокрема, й на підставі виконавчих написів нотаріусів. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи виключно у двох випадках: або за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи, або за місцезнаходженням майна боржника. Однією з підстав для відкриття виконавчого провадження є заява стягувача про примусове виконання рішення. У такій заяві стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника.

Виконавчим округом відповідача є м. Київ. Таким чином, відповідач має право здійснювати дії, пов`язані з відкриттям виконавчого провадження, у територіальних межах м. Києва. Це можливо у випадку, якщо місце проживання або місцезнаходження боржника зареєстроване у м. Києві або ж майно боржника знаходиться у м. Києві.

Як вбачається з копії паспорту позивача, ОСОБА_1 зареєстрований з 20.09.2001 року в м.Миколаєві. Доказів наявності у позивача майна на території м. Києва відповідач не надав.

Суд погоджується з позицією позивача, що виконавче провадження № 63036459 відкрито відповідачем протиправно.

За визначенням ст. 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Згідно зі ст. 179 Цивільного кодексу України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Відповідно до п. 1.27 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" (далі Закон № 2346) платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Пунктом 3.1 ст. 3 Закону № 2346 визначено, що кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Згідно з п. 7.1 ст. 7 Закону № 2346 банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки.

Таким чином, наявність самого рахунку у банку, за відсутності на ньому коштів чи цінностей, не породжує цивільні права та обов`язки, оскільки рахунок це - засіб, механізм, спосіб безготівкового здійснення розрахунків, отримання готівки чи інший спосіб розпорядження коштами, що на ньому знаходяться за волевиявленням власника цих коштів.

Відтак, наявність карткового рахунку у фінансовій установі, місцезнаходження якої зареєстровано у м. Києві, на думку суду, не є тотожнім місцезнаходженню майна боржника, зокрема, його грошових коштів, оскільки матеріали справи не містять доказів, що на картковому рахунку відкритому в ТОВ "Вердикт Капітал", знаходяться грошові кошти позивача, що б давало підстави вважати їх майном боржника.

Судом не встановлено, а відповідачем не надано доказів наявності таких коштів на картковому рахунку на момент відкриття виконавчого провадження 15.09.2020р.

Проте, суд зауважує на тому, що виконавче провадження відкрито відповідачем 15.09.2020р. за заявою третьої особи, яка знаходиться в м.Києві.

Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону № 1404 у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби. Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на

яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України. Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Однак відповідач всупереч вищезазначеній нормі при відкритті виконавчого провадження не пересвідчився з достовірних джерел про наявність майна боржника у відповідному виконавчому окрузі.

Оскільки факт проживання позивача у м. Київ не підтверджений, суд не може визнати законним відкриття приватним виконавцем Малковою М.В. виконавчого провадження з виконання виконавчого напису.

Однією із засад виконавчого провадження, як вказано у статті 2 Закону № 1404, є законність.

Викладені обставини свідчать про те, що примусове виконання приватним нотаріусом Малковою М.В. виконавчого напису суперечить вимогам Закону № 1404 та Закону № 1403, що є підставою для задоволення адміністративного позову.

Отже, виконавче провадження №63036459 відповідачем відкрито протиправно, що є підставою для задоволення позовних вимог.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів правомірність оскаржуваної постанови, що має наслідком задоволення позову.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Сума сплаченого позивачем судового збору в розмірі 840,80 грн. підлягає відшкодуванню на його користь за рахунок відповідача згідно вимог ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Приватного виконавця Малкової Марії Вікторівни (вул. Поправки Юрія, 6, офіс 14, м. Київ 53, 04053 ) задовольнити.

2. Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Малкової Марії Вікторівни про відкриття виконавчого провадження № 63036459 від 15.09.2020 року відкритого на підставі виконавчого напису № 17190 від 14.08.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ) на користь ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованості в розмірі 66350,01грн.

3. Стягнути з Приватного виконавця Малкової Марії Вікторівни (вул. Поправки Юрія, 6, офіс 14, м. Київ 53, 04053 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов