Справа № 480/3978/20
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2020-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 жовтня 2020 року Справа № 480/3978/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кунець О.М.,
за участю секретаря судового засідання - Токар Ю.В.,
представника позивача - Литвиненка В.О.,
представника відповідача - Дудченка В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/3978/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумифітофармація" до Слобожанської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач ТОВ «Сумифітофармація» звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просить визнати протиправними та скасувати:
Відповідно до ухвалим суду від 06.07.2020р. було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадженн з викликом сторін.
В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 23 червня 2020року ТОВ «Сумифітофармація» здійснювало митне оформлення в режимі імпорту товару - каркаде сушені цілі квітки. Для митного оформлення представником декларанта (Позивача) було подано декларацію №UA807290/2020/014625 від 23.06.2020року, разом з якою для підтвердження заявленої митної вартості надано всі необхідні документи.
Позивач стверджує, що поданий відповідачу пакет документів в повній мірі підтверджує заявлену митну вартість декларованого товару і давав можливість митному органу перевірити числові значення складових заявленої митної вартості.
Однак службові відповідач не погодився із вище зазначеною представником декларанта ТОВ «Сумифітофармація» митною вартістю та прийняли оскаржувані рішення, а саме:
- Рішення про коригування митної вартості товарів UA807000/2020/001181/2 від 23.06.2020р.
У відповідності до вище зазначених рішень, службовими особами митного органу визначено митну вартість декларованого товару в розмірі 2,02євро/кг. При цьому було застосовано 6-й (резервний) метод визначення митної вартості (ст.64 МК України).
В результаті здійсненого митним органом коригувань митної вартості товару збільшився розмір платежів до бюджету.
Позивач вважає вимоги митного органу до декларанта про надання додаткових документів безпідставними, необгрунтованими, а прийняті рішення протиправними. Так, позивач звертає увагу суду на те, що застосовуючи 6-й резервний метод визначення митної вартості відповідач вказує на те, що вартість товару яку заявлено позивачем не відповідає рівню вартості подібних та аналогічних товарів. Однак позивач просить суд врахувати, що роблячи в оскаржуваних рішеннях посилання на декларацію №UА100110/2019/806398 від 13.11.2019р., митний орган не зазначає, який саме товар за нею було задекларовано, його якість, кількість, постачальник, умови поставки, та інші показники, які могли вплинути на вартість товару. Зазначене свідчить про невідповідність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару положенням ч.2 ст.55 МК України, оскільки оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару містить лише загальні посилання і припущення та зовсім відсутні належні обгрунтування такого рішення.
Крім цього, позивач стверджує, що документи, які були подані при декларуванні в повній мірі містили інформацію про складові митної вартості. Під час декларування з боку митного органу не надходило зауважень стосовно розбіжностей в документах, відсутності в них необхідних відомостей, чи наявності слідів підробки цих документів.
Більше того, під час декларування позивачем до митного органу було подано лист за №289 від 23.06.2020р., в якому декларант просив надати належне обгрунтування вимог про надання додаткових документів. Зазначене прохання митним органом було проігноровано. При цьому, процедура консультацій фактично не проводилася, оскільки митний орган відмовився надати будь- які дані з декларації №UA100110/2019/806398 від 13.11.2019р., на яку посилається при визначенні митної вартості, а лише безпідставно, без належного обгрунтування вимагав від декларанта надання додаткових документів.
Крім цього, позивач просить суд врахувати, що за декларацією №UA100110/2019/806398 від 13.11.2019року, на яку робить посилання Відповідач, здійснювалася поставка товару за 225 днів до поставки декларованого товару. У той же час, відповідно до положень статті 5 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року якщо імпортні товари або ідентичні чи подібні імпортні товари продаються в країні імпорту в якості імпортних, митна вартість імпортних товарів згідно з положеннями цієї Статті базується на ціні одиниці товарів, за якою імпортні товари або ідентичні чи подібні імпортні товари таким чином продаються у найбільшій сукупній кількості в той час, або приблизно в той час, коли відбувається імпорт товарів, що оцінюється, особам, які не пов`язані з особами, у яких вони купують такі товари, при дотриманні вимог, зокрема товари продаються в країні імпорту в якості імпортних на найбільш ранню дату після імпорту товарів, що оцінюються, а л е до закінчення 90 д н і в після такого імпорту. Таким чином, посилання митного органу на визначену раніше ціну товару при значному розриві у періоді постачання, на переконання позивача, є некоректним.
Отже, позивач вважає, що фактично вимоги митного органу базувалися на суб`єктивних припущеннях та не могли бути законною підставою для здійснення коригування. Неподання Позивачем додаткових документів, або їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за першим методом, що підтверджується наданими до митного оформлення основними документами.
З урахуванням викладеного представник позивача в судовому засіданні у повному обсязі підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що вимоги позивача не визнає у повному обсязі та просив суд відмовити у їх задоволенні, виходячи з обставин викладених у письмових запереченнях (а.с.61-69). Так, відпровідач вказує на те, що підприємством ТОВ «Сумифітофармація» до митного оформлення подано митну декларацію №UA807290/2020/014625 від 23.06.2020 на товар, що поставляється в Україну. Декларант обрав основний метод визначення митної вартості товарів за ціною договору.
В процесі порівняння рівня заявленої декларантом позивача митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено посадовою особою митниці виявлено, що рівень цін подібних товарів значно перевищує заявлену декларантом позивача митну вартість. У зв`язку з цим, інспектором митного поста «Суми» направлено запит до спеціалізованого підрозділу митниці з метою перевірки правильності визначення заявленої ТОВ «Сумифітофармації» митної вартості товару.
Відповідач просить суд врахувати, що висновки митного органу щодо можливого заниження позивачем митної вартості товару підтверджуються відсутністю документального підтвердження складових митної вартості задекларованого товару, наявністю розбіжностей у поданих до митного оформлення документах. Так, відповідач звертає увагу суду на те, що відповідно до Інвойсу №GAR349687 від 05.06.2020р. термін оплати вартості за товар складає 30 днів, разом з цим, у цьому ж документі вказано що оплату необхідно здійснити до 20.07.2020р., вказана дата перевищує зазначений термін у 30 днів протягом якого необхідно оплатити товар, враховуючи строк виставлення інвойсу. Таким чином, вказаний інвойс містить суперечливі відомості щодо умов оплати.
Також відповідач вказує на те, що відповідно до пункту 4.5. розділу 4 контракту №ЯА057875 від 17.12.2019 р. покупець здійснює оплату за товар протягом 30 днів після відвантаження товару зі складу продавця, вказана інформація узгоджується з специфікацією № 9 до контракту №ЯА057875 від 17.12.2019 р, однак з поданих документів неможливо встановити коли саме було здійснено відвантаження товару.
Отже, здійснивши вищевказаний аналіз поданого декларантом Позивача пакету документів та виявивши, що подані документи містять розбіжності, декларантові в електронному повідомленні було надіслано перелік документів, необхідних для підтвердження правильності обчислення заявленої митної вартості товарів. Однак декларант затребуваних документів не надав.
Посилання позивача но положення статті 5 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, яка на думку позивача передбачає обов`язок митного органу враховувати інформацію щодо митних оформлення ідентичних/подібних товарів за 90 днів перед імпортом задекларованого товару, відповідач просить суд врахувати, що жодної норми яка б передбачала врахування інформації щодо митних оформлень (а не продажу) ідентичних/подібних товарів за 90 днів перед здійсненням митного оформлення оцінюваних товарів Угода про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 не містить.
Таким чином, Слобожанська митниця Держмитслужби вважає, що діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України з питань державної митної справи, а наведені у позовній заяві помилкові та безпідставні доводи спростовуються вищевказаними нормами МК України. Відтак, підстави для визнання протиправними і скасування Рішення та Картки відмови відсутні.
Отже, позивач вказує на те, що при декларуванні Товариством було надано пакет документів, які містили в собі достатню інформацію для визначення складових митної вартості позивач в повній мірі довів обґрунтованість контрактної ціни.
Заслухвши пояснення представників сторін, дослідивши наявні докази у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з урахуванням наступного:
Судом встановлено, що 17.12.2019р. між позивачем (Покупець) та Krauter Mix GMBH (Німеччина) (Продавець) був укладений зовнішньоекономічний контракт №RA0557875.
23 червня 2020 року ТОВ «Сумифітофармація» здійснювало митне оформлення в режимі імпорту товару.
У відповідності до пункту 2.2 вище зазначеного контракту загальна сума контракту складає 67 000,00 (Шістдесят сім тисяч) Євро.
Згідно пункту 4.3. контракту оплата здійснюється у відповідності до умов, зазначених в специфікаціях.
Відповідно до п.1.2 зазначеної специфікації умови поставки товару FCA Dettelbach (Німеччина).
Згідно пункту 1.3. Специфікації №8 100% оплата за цією специфікацією здійснюється на протязі 30 днів з моменту відвантаження товару зі складу Продавця.
Для митного оформлення представником декларанта (Позивача) подано декларацію №UA807290/2020/014625 від 23.06.2020року, разом з якою для підтвердження заявленої митної вартості надано наступні документи:
-Контракт №RA057875 від 17.12.2019р.;
-Специфікацію №9 від 05.06.2020р. до контракту;
-Прайс-лист Продавця від 01.05.2020р. з перекладом;
-Комерційний Інвойс MGAR349687 від 05.06.2020р. з перекладом;
-Делівері-нот (Пакувальний лист) LS 532797 від 05.06.2020р з перекладом;
-Сертифікат якості №42/20 від 05.06.2020р. з перекладом;
-Сертифікат походження МА30976392 від 05.06.2020р. з перекладом;
-Фітосанітарний сертифікат MEC/DE/BY LFL/4292253/2020 від 08.06.2020р.
-CMR №GAR349687 від 22.06.2020р.;
-Довідка про транспортні витрати від 22.06.2020р.;
-Рахунок-фактуру №30 від 22.06.2020р.;
-Лист Продавця від 05.06.2020р. щодо якості та ціни товару з перекладом.
На підставі вказаних документів 23.06.2020р. представником декларанта було оформлено та подано до Слобожанської митниці Держмитслужби декларацію №UA807290/2020/014625 від 23.06.2020року, в якій задекларовано митну вартість товару відповідно до статті 58 МКУ в розмірі відповідно до ціни контракту (метод визначення митної вартості №1), а саме:
Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, здійснивши вищевказаний аналіз поданого декларантом Позивача пакету документів та виявивши, що подані документи містять розбіжності, а надані із митною декларацією відомості є необ`єктивними та не містять усіх відомостей, щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, інспектором з митного оформлення на підставі частини третьої статті 53 Митного кодексу України було направлено декларантові в електронному повідомленні перелік документів, необхідних для підтвердження правильності обчислення заявленої митної вартості товарів.
Так, позивачу було направлено повідомлення від 23.06.2020р. №62 (а.с.38), відповідно до якого відповідач зазначає, що документи подані декларантом не містять всіх відомостей , які, на думку митниці, впливають на числове значення митної вартості, а також встановлено, що подані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів. Також, у повідомленні, відповідно до ст. 54 МКУ, відповідачем були додатково витребувані від позивача, наступні документи: 1) попередні оформлення (інвойси, МД), виписку з бухгалтерсько документації (в разі здійсненої оплати за отовар, втому числі, частково), платіжні документи; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованимми експертиними організаціями, за бажанням декларант може подати додаткові документи на підтвердження заявленої ним миної вартості.
Листом від 23.06.2020р. №289 (а.с.40) позивачем було надало відповідачу відповідь щодо висунутих зауважень та повідомлено, що усі наявні у підприємства, документи які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, надані разом з митною декларацією, вони повною мірою підтверджують вартість товару.
Згідно провідомлення від 23.06.2020р. (а.с.41) відповідач повторно запропонував позивачу надати (за наявності) додаткові документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.
Листом від 23.06.2020р. №292 (а.с.43) позивач зазначив, що вимогу митного органу щодо надання додаткових документів вважає безпідставнотю, у своєму розпорядженні докупментів які вимагає миттниця Товаприство не має і надати не зможе. При цьому, Товариство висловило прохання здійснити митне оформлення за наявними документами у терміни визначені чинним законодавством.
У відповідності до вище зазначених рішень, службовими особами митного органу визначено митну вартість декларованого товару в розмірі 2,02євро/кг. При цьому було застосовано 6-й (резервний) метод визначення митної вартості (ст.64 МКУ).
Позивач вважає картку відмови митного органу та рішення про коригування митної вартості товарів протиправними, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012 р.
Так, положеннями статті 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частинами 1, 2 статті 51 Митного кодексу України передбачено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Згідно з частиною1 статті 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Частиною 4 статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина 5 статті 58 Митного кодексу України).
За змістом частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 Митного кодексу України).
Згідно з частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України - у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові, зазначені в цій частині, документи, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до частин 5 та 6 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Частиною 1статті 54 Митного кодексу Українивстановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до частини 5статті 54 Митного кодексу Українимитний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеномустаттями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертійстатті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним углаві 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6статті 54 Митного кодексу України).
У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина 7статті 54 Митного кодексу України).
Відповідно до ч. 1ст. 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостоюстатті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьоюстатті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно доглави 4 цього Кодексуабо до суду (частина 2статті 54 Митного кодексу України).
Таким чином, аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце т і л ь ки у випадку наявності о б ґ р у н т о в а н и х сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребовувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27.06.2019р. в адміністративній справі №803/667/17.
Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.
Згідно з ст. 59 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.
Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.
У разі відсутності такого продажу використовується вартість операції з ідентичними товарами, що продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.
У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5- 7 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці в таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними ідентичними товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.
У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо ідентичних товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.
За приписами статті 60 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.
Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.
Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.
У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.
У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5-7 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці у таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними подібними (аналогічними) товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.
У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо подібних (аналогічних) товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.
Частиною 1 статті 62 Митного Кодексу України встановлено, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена відповідно до положень статей 58-61 цього Кодексу, їх митна вартість визначається згідно з положеннями цієї статті на основі віднімання вартості, крім випадків, коли на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи послідовність застосування цієї статті та статті 63 цього Кодексу може бути зворотною.
За приписами статті 63 Митного Кодексу України для визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) за основу береться надана виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформація про їх вартість, яка повинна складатися із сум: 1) вартості матеріалів та витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів. Така інформація повинна базуватися на комерційних рахунках виробника за умови, що такі рахунки сумісні із загальновизнаними принципами бухгалтерського обліку, які застосовуються в країні, де ці товари виробляються; 2) обсягу прибутку та загальних витрат, що дорівнює сумі, яка звичайно відображається при продажу товарів того ж класу або виду, що й оцінювані товари, які виготовляються виробниками у країні експорту для експорту в Україну; 3) загальних витрат при продажу в Україну з країни вивезення товарів того ж класу або виду, тобто витрат на завантаження, розвантаження та обробку оцінюваних товарів, їх транспортування до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрат на страхування цих товарів.
У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях згідно положень статті 64 Митного кодексу України.
Як вбачається з матеріалів справи, під час здійснення відповідачем контролю правильності визначення митної вартості товарів і перевірки документів було встановлено, що надані позивачем документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, тому у повідомленні відповідач просив позивача надати додаткові документи: попередні оформлення (інфойси , МД), виписку з бухгалтерської докуменртації, платіжні документи, висновки про якісні показники товару.
Проте, суд зазначає, що документи про якість товару не входять у перелік документів передбачениїхх ч.2 ст. 53 Митного кодексу України, а тому зауваження щодо відсутності документів виробника про якісні характеристики товару, як розбіжність, яка впливає на числові значення митної вартості є необгрунтованим і протирічить положенням митного законодавства. Крім цього, суд зверттає увагу на те, що позивачем до декларації було надано Сертифікат якості №42/20 від 05.06.2020р. з перекладом; Сертифікат походження МА30976392 від 05.06.2020р. з перекладом; Фітосанітарний сертифікат MEC/DE/BY LFL/4292253/2020 від 08.06.2020р.
Більш того, під час декларування з боку митного органу не надходило жодних обгрунтованих зауважень стосовно розбіжностей в документах, відсутності в них необхідних відомостей, чи наявності слідів підробки цих документів. Під час декларування до митного органу подано лист за №289 від 23.06.2020р., в якому декларант просив надати належне обгрунтування вимог про надання додаткових документів. Зазначене прохання митним органом було проігноровано.
Крім цього, суд зазначає, що посилання відповідача у відзиві на порушення термінів та прорядку оплати за товар (відповідно до інвойсу №GAR349687 від 05.06.2020р. термін оплати вартості за товар складає 30 днів, разом з цим, у цьому ж документі вказано що оплату необхідно здійснити до 20.07.2020р., вказана дата перевищує зазначений термін у 30 днів протягом якого необхідно оплатити товар, враховуючи строк виставлення інвойсу. Таким чином, вказаний інвойс містить суперечливі відомості щодо умов оплати) , а також посилання відповідача на порушення позивачем умов Договору щодо здійснення оплати за товар (відповідно до пункту 4.5. розділу 4 контракту №ЯА057875 від 17.12.2019 р. покупець здійснює оплату за товар протягом 30 днів після відвантаження товару зі складу продавця, вказана інформація узгоджується з специфікацією № 9 до контракту №ЯА057875 від 17.12.2019 р, однак з поданих документів неможливо встановити коли саме було здійснено відвантаження товару), судом не приймаються.
Так, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим, відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 11.04.2018р. у справі №804/4680/16.
Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно з частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України, надання додаткових документів на вимогу митниці не є безумовним обов`язком декларанта. Умовою виконання вимоги митниці є наявність додаткових документів у підприємства. При цьому, у повідомленнях відповідачем не наведені обґрунтування вимоги необхідності надання попередніх оформлень (інфойси, МД) та не обгрунтовано необхідність наданнявиписки з бухгалтерської документації.
Відповідачем не надано належних та переконливих доказів того, що подані декларантом для митного оформлення документи не надали можливості встановити всі складові митної вартості товари, мали розбіжності або виправлення, у зв`язку з чим рішення митного органу про видачу картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів та відповідне рішення митного органу про коригування митної вартості товару є необґрунтованим та протиправним.
Також, суд звертає увагу на те, що відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Разом з тим тим, оскаржуване рішення взагалі не містить ані порівняння характеристик оцінюваних товарів та характеристик товарів, ціна яких взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом (резервним), ані джерел інформації, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості ввезених позивачем товарів, обов`язковість зазначення таких відомостей підтверджується висновками Верховного Суду, викладеними у його постанові від 05.02.2019р. у справі №816/1199/15-а, які підлягають обов`язковому врахуванню та застосуванню адміністративним судом відповідно до вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.
Посилання відповідача на митну декларацію №UA100110/2019/806398 від 13.11.2019 не може бути взято судом до уваги, оскільки посилаючись на зазначену МД митний орган не зазначає, який саме товар за нею було задекларовано, його якість, кількість, постачальник, умови поставки, та інші показники, які могли вплинути на вартість товару. Зазначене свідчить про невідповідність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару положенням ч.2 ст.55 МК України, оскільки оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару містить лише загальні посилання і припущення та зовсім відсутні належні обгрунтування такого рішення.
Крім цього, суд погоджується з твердженням позивача відносно того, що поставка товару за вказаною МД здійснювалася за 225 днів до поставки декларованого товару. У той же час, відповідно до положень статті 5 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року якщо імпортні товари або ідентичні чи подібні імпортні товари продаються в країні імпорту в якості імпортних, митна вартість імпортних товарів згідно з положеннями цієї Статті базується на ціні одиниці товарів, за якою імпортні товари або ідентичні чи подібні імпортні товари таким чином продаються у найбільшій сукупній кількості в той час, або приблизно в той час, коли відбувається імпорт товарів, що оцінюється, особам, які не пов`язані з особами, у яких вони купують такі товари, при дотриманні вимог, зокрема товари продаються в країні імпорту в якості імпортних на найбільш ранню дату після імпорту товарів, що оцінюються, а л е до закінчення 90 д н і в після такого імпорту. Таким чином, посилання митного органу на визначену раніше ціну товару при з н а ч н о м у р о з р и в і у п е р і о д і постачання є безпідставним.
Відповідачем не спростовано дану позицію позивача.
Крім цього, суд вважає грунтовними посилання позивача на те, що стверджуючи, що визначення митним органом ціни декларованого Позивачем товару було здійснено на підставі ціни ідентичного товару. При цьому, не надано грунтовних прояснень стосовно того, чому коригування ціни відбулося не за другим методом (ст.59 МКУ), а за 6-м (резервним) методом (ст.64 МКУ).
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
При цьому, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не надано доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, у зв`язку з чим, спірне рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним та підлягає скасуванню.
З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в загальному розмірі 2940,50грн., що документально підтверджується платіжним дорученням №2335 від 26.06.2020р.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 2940,50 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумифітофармація" до Слобожанської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15.10.2020.

Суддя О.М. Кунець