Справа № 500/2426/19
Суддя: Дашутін І.В.
Дата ухвалення: 2020-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 500/2426/19

адміністративне провадження № К/9901/26394/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Дашутіна І. В.,

суддів -Шишова О. О., Яковенка М. М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 січня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року у справі №500/2426/19 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пром-Індекс» до Головного управління ДПС у Тернопільській області, Державної податкової служби України про скасування рішень та зобов`язання до вчинення дій, -

у с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Пром-Індекс» звернулося до суду із позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області, Державної податкової служби України, у якому просило визнати протиправними та скасувати рішення Комісії Головного управління ДФС у Тернопільській області:

-№1244410/35642820 від 05.08.2019 про відмову у реєстрації податкової накладної №1 від 30.04.2019,

-№1244403/35642820 від 05.08.2019 про відмову у реєстрації податкової накладної №4 від 31.05.2019,

-№1244404/35642820 від 05.08.2019 про відмову у реєстрації податкової накладної №5 від 31.05.2019,

-№1244405/35642820 від 05.08.2019 про відмову у реєстрації податкової накладної №1 від 31.05.2019,

-№1244400/35642820 від 05.08.2019 про відмову у реєстрації податкової накладної №2 від 31.05.2019,

-№1244402/35642820 від 05.08.2019 про відмову у реєстрації податкової накладної №3 від 31.05.2019,

-№1244411/35642820 від 05.08.2019 про відмову у реєстрації податкової накладної №6 від 31.05.2019,

-№1244406/35642820 від 05.08.2019 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 1 від 15.06.2019,

-№1244413/35642820 від 05.08.2019 про відмову у реєстрації податкової накладної №4 від 04.07.2019,

-№1244408/35642820 від 05.08.2019 про відмову у реєстрації податкової накладної №2 від 04.07.2019,

-№1244409/35642820 від 05.08.2019 про відмову у реєстрації податкової накладної №9 від 09.07.2019,

-№1244415/35642820 від 05.08.2019 про відмову у реєстрації податкової накладної №5 від 04.07.2019,

-№1244416/35642820 від 05.08.2019 про відмову у реєстрації податкової накладної №6 від 05.07.2019,

-№1244417/35642820 від 05.08.2019 про відмову у реєстрації податкової накладної №10 від 15.07.2019,

-№1244418/35642820 від 05.08.2019 про відмову у реєстрації податкової накладної №7 від 05.07.2019,

-№1244401/35642820 від 05.08.2019 про відмову у реєстрації податкової накладної №8 від 08.07.2019,

-№1244414/35642820 від 05.08.2019 про відмову у реєстрації податкової накладної №3 від 04.07.2019,

-№1260933/35642820 від 27.08.2019 у про відмову у реєстрації податкової накладної №2 від 30.06.2019,

-№1260928/35642820 від 27.08.2019 про відмову у реєстрації податкової накладної №3 від 30.05.2019,

-№1260932/35642820 від 27.08.2019 про відмову у реєстрації податкової накладної №11 від 16.07.2019,

-№1260931/35642820 від 27.08.2019 про відмову у реєстрації податкової накладної №12 від 31.07.2019,

-№1260929/35642820 від 27.08.2019 про відмову у реєстрації податкової накладної №13 від 31.07.2019,

-№1260930/35642820 від 27.08.2019 про відмову у реєстрації податкової накладної №14 від 31.07.2019,

-№1260934/35642820 від 27.08.2019 про відмову у реєстрації податкової накладної №15 від 31.07.2019 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні: №1 від 30.04.2019, №4 від 31.05.2019, №5 від 31.05.2019, №1 від 31.05.2019, №2 від 31.05.2019, №3 від 31.05.2019, №6 від 31.05.2019, №1 від 15.06.2019, №4 від 04.07.2019, №2 від 04.07.2019, №3 від 04.07.2019, №5 від 04.07.2019, №6 від 05.07.2019, №7 від 05.07.2019, №8 від 08.07.2019, №9 від 09.07.2019, №10 від 15.07.2019, №2 від 30.06.2019, №3 від 30.06.2019, №11 від 16.07.2019, №12 від 31.07.2019, №13 від 31.07.2019, №14 від 31.07.2019, №15 від 31.07.2019, надіслані на реєстрацію Товариством з обмеженою відповідальністю «Пром-Індекс».

В обґрунтування неправомірності оскаржуваних рішень позивач вказує на їх прийняття без належної оцінки наданим поясненням та документам, які у своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних в ЄРПН. Крім того, зазначає, що у квитанціях про зупинення реєстрації податкових накладних контролюючим органом не зазначено конкретного та чіткого критерію ризиковості платника податку, достатнього для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі якого здійснено зупинення реєстрації податкових накладних, зазначено лише посилання на відповідність податкових накладних критеріям ризиковості, визначених пп.1.6 п.1 Критеріїв ризиковості платника податку.

Також в обгрунтування протиправності оскаржуваних рішень позивач вказує, що застосування відповідачем критеріїв ризиковості платника податку до податкових накладних, а не до платника податку, свідчить про зупинення реєстрації податкових накладних із непередбачених Порядком №117 підстав. Також зазначає, що оскаржувані рішення не відповідають вимогам щодо дотримання форми рішення, визначеним Порядком №117, а саме форма рішення (додаток 2 до Порядку №117) передбачає, що в разі відмови в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних через ненадання платником податку копій документів, документи, які не надано (з тих, що визначені формою рішення) підлягають підкресленню. Однак, в оскаржуваних рішеннях вказаний лише загальний перелік документів, передбачених формою такого рішення, та відсутні підкреслення документів, які, на думку контролюючого органу, позивачем не надано.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року відкрито провадження в даній адміністративній справі та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 січня 2020 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року, адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Головне управління ДПС у Тернопільській області подало до Верховного Суду касаційну скаргу.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Обговоривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності.

Такий перелік не є вичерпним.

Зі змісту пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України), а також через складність та інші обставини.

Суд першої інстанції розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Оцінивши характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників, встановивши, що предмет спору не віднесений до переліку справ, які підлягають розгляду виключно за правилами загального позовного провадження, колегія суддів вважає, що ця справа є справою незначної складності.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що вищезгадану касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги, позивач, як на підставу для відкриття касаційного провадження, посилається на те, що дана категорія справ становить значний суспільний інтерес виходячи із предмету спору та кількості позовів про зобов`язання податкового органу реєструвати податкові накладні на підставі судових рішень, що у свою чергу прямо впливає на надходження в державний бюджет коштів у частині грошових зобов`язань з податку на додану вартість.

Оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів відхиляє посилання скаржника, оскільки ним не наведено обставин, які б свідчили про наявність у справі ознак її суспільної важливості, а також не виділено особливо рідкісних, унікальних вимог, що дають підстави вважати, що вона має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору. Допустимість відкриття касаційного провадження, якщо справа становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для скаржника, зумовлена потребою забезпечення єдності судової практики.

Вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України тощо.

Касаційна скарга не містить жодних аргументів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували на те, що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства в контексті наведених вище критеріїв.

Обґрунтовані посилання на існування обставин передбачених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги. Доводи касаційної скарги, фактично, зводяться до переоцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» («Levages Prestations Services v. France») від 23 жовтня 1996 року, заява № 21920/93; «Гомес де ла Торре проти Іспанії» («Brualla Gomes de la Torre v. Spain») від 19 грудня 1997 року, заява 26737/95).

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 248, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Головного управління ДПС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 січня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року у справі №500/2426/19 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пром-Індекс» до Головного управління ДПС у Тернопільській області, Державної податкової служби України про скасування рішень та зобов`язання до вчинення дій.

Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Дашутін

Судді О. О. Шишов

М. М. Яковенко