Справа № 947/27554/20
Суддя: Калашнікова О. І.
Дата ухвалення: 2020-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

__________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-а/947/184/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2020 року

Київський районний суд м.Одеси

У складі головуючого судді Калашнікової О.І.

При секретарі Якубовській О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департамента патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Одеській області, третя особа інспектор патрульної поліції Морозов Павло Віталійович про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

Встановив

28 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким скасувати постанову серії ЕАМ № 3201691 від 27.09.2020 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП. Зазначеною постановою на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 340 грн. за порушення п.п.31.4.3а Правил дорожнього руху керування транспортним засобом, технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Позов ОСОБА_1 у відповідності до положень ст.31 КАС розподілено судді ОСОБА_2 . Ухвалою Київського райсуду м.Одеси від 29.09.2020 року позов ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрите спрощене провадження, у якості відповідача залучено Департамент патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Одеській області, а Морозова П.В. інспектора патрульної поліції визнано третьою особою. Суд повідомив сторін про дату, час і місце розгляду справи.

22.10.2020 року до суду надійшли письмові пояснення Управління патрульної поліції.

В сьогоднішньому судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи, викладені в письмових поясненнях і просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

ОСОБА_1 до суду не з`явилась.

ОСОБА_1 у позові доводила, що постанова про адміністративне правопорушення винесена безпідставно і з істотним порушенням її прав, не відповідає обставинам справи і вимогам Закону. Так, на думку позивача при винесенні постанови інспектор патрульної поліції порушив вимоги ст..268 КУпАП, тому як виніс постанову на місці вчинення правопорушення, чим позбавив ОСОБА_1 права подати докази, заявити клопотання, скористатися правовою допомогою. Окрім того, позивач стверджує, що в її діях відсутнє правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП, тому як вона керувала транспортним засобом з непрацюючим зовнішнім світловим прибором в світлу пору доби (о 14год.30хв), а законом передбачає відповідальність за таке керування ТЗ темної пори доби.

Представник відповідача, не визнаючи позов, стверджує, що постанова про адміністративне правопорушення винесена патрульним поліцейським у межах повноважень, в порядку та у спосіб, визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин у справі.

Суд вивчив матеріали справи, переглянув копії відеозапису з місця події, що надані Управлінням патрульної поліції і дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав:

За змістом ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у п.п. 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією чи бездіяльністю.

Відповідно до п.1.ч.1.ст.19 КАС України спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень ( нормативно-правових актів чи правових актів індивидуальної дії), дій чи бездіяльності відносяться до компетенції адміністративного суду. При здійсненні функції контролю за дотриманням законодавства суб`єкт владних повноважень ( у данному випадку це органи Департаментту поліції) приймає рішення про накладання адміністративного стягнення.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 2 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі ПДР України).

Патрульна поліція Національної поліції має повноваження щодо розгляду та винесення постанов в справах про адміністративні правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху ( які передбачені частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 128-1, 129, статтею 132-1, частинами першою, другою і третьою статті 140), що передбачають стягнення у вигляді штрафу або штрафних балів.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 1 ст.121 КУпАП України передбачена відповідальність за керування транспортним засобом, що має несправності системи гальмового керування, рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби), має інші технічні несправності, з якими, відповідно до встановлених правил, заборонено його експлуатувати, а також якщо транспорт переобладнано з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Предмет доказування у справі про адміністративні правопорушення становлять обставини, що підлягають з`ясуванню у справі про адміністративне правопорушення. По справі про адміністративне правопорушення з`ясуванню підлягають: наявність події адміністративного правопорушення; особа, яка вчинила протиправні дії (бездіяльність), за які КУпАП передбачена адміністративна відповідальність; винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення; обставини, що пом`якшують адміністративну відповідальність, і обставини, що обтяжують адміністративну відповідальність; характер і розмір шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням; обставини, що виключають провадження по справі про адміністративне правопорушення; інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи;причини і умови вчинення адміністративного правопорушення.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати - чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідає вищевказаним вимогам закону. Так, факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п.31.4.3а Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.121 КУпАП підтверджується відеозаписом з місця події, виконаного патрульними поліцейськими та поясненнями самої позивачки, викладеними у позові (в процесі їзди щось могло трапитися з проводкою або ще з чим небудь і воно могло перестати працювати…».

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про дорожній рух» технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку.

Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.

Згідно п. 31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

У відповідності до п. 31.4.3 «а» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Кількість, розташування, колір, тип і режим роботи світлових приладів визначається державними і міжнародними стандартами та Конвенцією «Про дорожній рух». Ними встановлено, що на кожному транспортному засобі повинні бути такі світлосигнальні пристрої:…сигнали гальмування. Згідно ДСТУ 3649:2010 п.п. 6.1.7.2 сигнали гальмування мають вмикатись під час приведення у дію відповідних органів керування гальмівних систем та функціювати у сталому режимі весь період гальмування. Відповідно до п. 7.1.1 ДСТУ відповідність вимогам, зокрема, п.п. 6.1.7.1 перевіряють візуально.

У ч. 1 ст. 121 КУпАП встановлено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, відповідач оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності та виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

За приписами закону про адміністративні правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення правил у сфері дорожнього руху, має спростувати виявлене правопорушення на місці його вчинення, в іншому випадку правомірність дій водія доводиться у судовому порядку шляхом подання позову про скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень, з можливістю скористатись правовою допомогою.

Права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначені у ст. 268 КУпАП. Згідно вказаної норми права особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Зміст ст. 268 КУпАП вказує на те, що зазначені права поділяються на загальні, які має кожна особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також права, якими особа наділяється при розгляді справи.

Суд зазначає, що законом встановлений спеціальний порядок притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 121 КУпАП, який полягає у тому, що протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова виноситься на місці вчинення правопорушення. У такому випадку не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КУпАП.

Суд враховує висновок Конституційного Суду України, який викладений у рішенні від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, згідно якого скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

У вказаному рішенні міститься висновок про те, що положення, зокрема ч. 1 ст. 268 КУпАП, є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності. На час розгляду конституційного подання і прийняття вказаного рішення, Кодексом України про адміністративні правопорушення не було передбачено застосування скороченого провадження у справах про адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена ч.1 ст. 121 КУпАП.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», що набув чинності з 08 серпня 2015 року були внесені зміни до ст. 258 КУпАП у частині визначення випадків, у яких протокол про адміністративне правопорушення не складається, а накладання адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосередньо на місці його вчинення. Отже, право користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права гарантується при розгляді справи за правилами розділу ІV КУпАП, який у даному випадку не здійснювався.

Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Санкція ч.1ст. 121 КпАП України не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень. При цьому суд звертає увагу на те, що законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення.

Як убачається з відеозапису з місця події, ОСОБА_1 було забезпечено право давати пояснення, і ОСОБА_1 пояснила, що їй відомо про технічну несправність освітлювальних приладів і вона має намір звернутися на СТО.

З огляду на вищевикладене суд залишає позов ОСОБА_1 без задоволення.

Керуючись ст.ст.241-246 КАС України, суд,-

Вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департамента патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Одеській області, третя особа інспектор патрульної поліції Морозов Павло Віталійович про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.