Справа № 340/776/20
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2020-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 340/776/20

адміністративне провадження № К/9901/20253/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єресько Л.О.,

суддів: Загороднюка А.Г., Калашнікової О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу № 340/776/20

за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування наказу

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 року, постановлену у складі судді Кармазина Т.М.

та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2020 року,

ухвалену колегією суддів у складі: головуючого судді Панченко О.М., суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

1. 10 березня 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Служби безпеки України у Кіровоградській області (далі- відповідач), де просив визнати протиправним та скасувати наказ Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області; від 27.02.2019 №64-ОС "По особовому складу" про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

2. 20 березня 2020 року ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2020 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Кіровоградській області повернуто позивачу, як такий, що подано з пропуском строку звернення до суду, який встановлені статті 122 КАС України, причини пропуску визнані судом неповажними.

3. Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що строк звернення до суду у позивача виник саме з моменту ознайомлення з наказом №64-ОС від 27.02.2019, а саме 12.03.2019. Позивач звернувся до суду із пропуском місячного строку звернення, 10.03.2020, тобто майже через рік з часу настання строку звернення до суду. Наведені позивачем причини пропущення строку на звернення до суду не дають підстав для визнання їх поважними та поновлення строку звернення до суду, оскільки позивач мав можливість своєчасно звернутися до суду за захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух в касаційній інстанції

4. 12 серпня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2020 року у справі № 340/776/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування наказу.

5. В обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що 12.03.2019 його було ознайомлено з наказом Управління Служби безпеки України в Кіровоградській обл. від 27.02.2019 № 64-ОС «По особовому складу», яким на нього було накладено дисциплінарне стягнення за результатами службового розслідування у вигляді попередження про неповну службову відповідність. Проте, під час ознайомлення з ним, позивачу не було доведено його прав, визначених Інструкцією № 45, у тому числі і щодо оскарження рішення, прийнятого за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством. Крім того, позивачу не надано, навіть, занотувати номер наказу та його дату. Після ознайомлення з матеріалами справи № 340/123/20, адвокат позивача повідомив, що службове розслідування було проведене з істотними порушеннями, а сам наказ від 27.02.2019р. № 64-ОС «По особовому складу» є незаконним, оскільки матеріалами службового розслідування не встановлено, що службове житло використовувалося не за цільовим призначенням, тобто окрім як для проживання. Ознайомившись зі змістом вказаних документів разом зі своїм представником, позивач зміг отримати відповідні роз`яснення від адвоката щодо його прав, про які йому не було доведено під час проведення службового розслідування, у тому числі і на беззаперечне ознайомлення з усіма матеріалами службового розслідування, у тому числі наказу про його призначення та оскарження прийнятого за його результатами рішення, а також про обов`язок відповідача складення і підписання довідки про факт ознайомлення позивача з його правами. Враховуючи зазначене, вважає причин пропуску строку звернення до суду із цим позовом поважними та такми, що підлягіють поновленню судом.

6. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційної скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2020 року у справі № 340/776/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування наказу.

7. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О. від 28 жовтня 2020 року закінчено підготовчі дії у справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до статті 345 КАС України.

Позиція інших учасників справи

8. Від відповідача 23 вересня 2020 року надійшов відзив на касаційну скаргу, де просить відмовити в задоволенні касаційної скарги, а рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін. Вказують, що позивач, будучи ознайомленим за встановленим порядком з результатами службового розслідування та наказом про накладення дисциплінарного стягнення, будь-яких заперечень чи документів щодо оскарження не подавав, таким чином строк звернення до адміністративного суду з цим позову пропущено без поважних причин. Крім того, зазначають що не відповідає дійсності посилання позивача на лист УСБУ в Кіровоградській області №61/Ю-1/П/88 від 22.01.2020 як на підтвердження відмови у наданні для ознайомлення матеріалів службового розслідування та накладення дисциплінарне го стягнення, оскільки відмова стосувалася виключно надання письмової інформації з обмеженим доступом, відповідно до пунктів 5.7., 5.18., 5.21., 5.23. Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у Службі безпеки України, затвердженого наказом СБ України від 21.08.2012 №400 (відомості щодо звільнення кадрів у системі СБ України, результатів службових розслідувань, інших розслідувань чи перевірок у системі СБ України, організації, проведення чи результатів атестування особового складу СБ України, проходження співробітникам СБ України служби в СБ України).

Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи

9. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статті 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, виходить із наступного.

10. Відповідно до ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року касаційне провадження у справі відкрито з метою перевірки доводів касаційної скарги про порушення судом першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, зокрема, частини другої статті 123, пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України, що є підставою касаційного оскарження згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України.

11. Згідно до частини 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

12. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

13. Частинами першою та другою статті 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

14. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

15. Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

16. Пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України визначено, що публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

17. Згідно зі статтею 1 частиною 1 Закону України «Про Службу безпеки України» від 25.03.1992р. № 2229-ХІІ (далі - Закону України № 2229-ХІІ), Служба безпеки України - державний правоохоронний орган спеціального призначення, який забезпечує державну безпеку України.

18. Статтею 19 Закону України № 2229-ХІІ визначено, що кадри Служби безпеки України складають, зокрема, співробітники-військовослужбовці, працівники, які уклали трудовий договір із Службою безпеки України, а також військовослужбовці строкової служби. Порядок обліку кадрів Служби безпеки України затверджується Головою Служби безпеки України.

19. Відповідно до статті 20 частини 1 Закону України № 2229-ХІІ умови і порядок виконання своїх обов`язків співробітниками - військовослужбовцями Служби безпеки України визначаються укладеним договором (контрактом). На них, а також на військовослужбовців строкової служби поширюється порядок проходження військової служби у Збройних Силах України, визначений законодавством. Військовослужбовці Служби безпеки України приймають Військову присягу на вірність народу України.

20. Предметом оскарження у цій справі є наказ Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області від 27.02.2019 №64-ОС "По особовому складу" про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність на ОСОБА_1 , отже спір у цій справі виник під час проходження позивачем публічної служби.

21. Зі змісту наведених норм КАС України убачається, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлено місячний строк і цей строк обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

22. У разі пропуску такого строку звернення до суду та визнання судом підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду неповажними наслідком є повернення судом позовної заяви.

23. Поважними причинами пропуску строку звернення до адміністративного суду є такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для звернення особи з адміністративним позовом і подолання яких для цієї особи було неможливим або ускладненим.

24. Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

25. З адміністративним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду 10 березня 2020 року.

26. В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач вказував, що передбачений законодавством строк ним було пропущено через бездіяльність відповідача, яка виразилася у недотриманні при накладенні дисциплінарного стягнення частини другої статті 19 Конституції України та п.п.5, 10, 11 розділу 5 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань та службових перевірок стосовно військовослужбовців Служби безпеки України, затвердженої наказом Центрального управління Служби безпеки України 04 лютого 2016 року N 45 в редакції 13.10.2017. Позивача не було ознайомлено з правами, передбаченими Інструкцією № 45, хоча таке ознайомлення було обов`язком відповідача, і про його виконання він повинен був скласти і підписати довідку. Тому, вказує, що саме з виконанням вказаного обов`язку законодавець пов`язує можливість реалізації прав особи, у тому числі щодо оскарження рішення за результатами службового розслідування. Вказує, що йому не було надано матеріалів службового розслідування для ознайомлення та наказу про його призначення, де повинні вказуватися підстави його призначення, відповідно на момент ознайомлення зі спірним наказом він не мав змоги проаналізувати його правомірність та отримати відповідні правові консультації. Також, звертав увагу суду, що поважність причин пропуску строку обґрунтовує не поспішним ознайомленням з висновком службового розслідування, а бездіяльність та протиправними дії відповідача щодо не ознайомлення його з правами та ненаданням всіх матеріалів службового розслідування, при чому саме для того, щоб приховати незаконність власних дій та позбавити його можливості захистити свої права шляхом звернення до суду. Отже, вважає, що строк звернення до суду ним пропущено з поважних причин.

27. Повертаючи позовну заяву позивачу суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що строк звернення до суду у позивача виник саме з моменту ознайомлення з наказом №64-ОС від 27.02.2019, а саме 12.03.2019. Позивач звернувся до суду із пропуском місячного строку звернення, 10.03.2020, тобто майже через рік з часу настання строку звернення до суду. Наведені позивачем причини пропущення строку на звернення до суду не дають підстав для визнання їх поважними та поновлення строку звернення до суду, оскільки позивач мав можливість своєчасно звернутися до суду за захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Надаючи оцінку доводам позивача про поважність причин строку звернення до суду, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що підстав неможливості звернення до суду у місячний строк, позивачем до суду не надано. Позивач міг звернутись до суду з 12.03.2019, з моменту ознайомлення з наказом Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області №64-ОС від 27.02.2019 р. «По особовому складу». Доказів непереборних обставин, які не залежать від волевиявлення особи і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій позивач не надав.

28. За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

29. Тобто, за змістом зазначеної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й з об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

30. День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, - день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).

31. Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

32. Так, судами попередніх інстанцій у цій справі встановлено, що наказом Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області від 27.02.2019 №64-ОС По особовому складу на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність. З вказаним наказом, як зазначає сам позивач у позовній заяві, його було ознайомлено 12.03.2019.

33. Крім того, самим позивачем у позовній заяві вказано, що з висновком за результатами службового розслідування його ознайомили 01.02.2019, що спростовує твердження позивача про не ознайомлення його з висновком за результатами службового розслідування.

34. Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що позивачу було відомо про службове розслідування, відомі висновки за його результатами, та було ознайомлено з наказом №64-ОС від 27.02.2019, отже позивач мав можливість, на думку судів, оскаржити і висновки за результатами службового розслідування і сам наказ №64-ОС від 27.02.2019 про накладення дисциплінарного стягнення.

35. Викладені вище та встановлені судами обставини свідчать, що позивач був обізнаний про те, що стосовного нього проводиться службове розслідування, з висновками за результатами якого його було ознайомлено 01.02.2019.

36. Водночас, самим позивачем також зазначено про обізнаність щодо існування спірного наказу, поряд із тим, про те, що наказ №64-ОС від 27.02.2019 порушує його права та, на його думку, є незаконним, він дізнався лише після спілкування з правозахисником.

37. Щодо посилання позивача на лист від 22.01.2020 за № 61/Ю-1/П/88 Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області, який було надіслано позивачу на його звернення, згідно якого «відомості щодо результатів службових розслідувань, їх організації та проведення, проходження співробітником СБ України служби в СБ України становлять службову інформацію, а отже підстави для надання інформації, витягів та копій документів, відсутні».

38. Суд апеляційної інстанції зазначив, що з запитом на інформацію позивач звернувся до відповідача лише 09.01.2020 (на який посилається), тобто майже через 10 місяців після ознайомлення з наказом №64-ОС від 27.02.2019, вже після фактичного виключення зі списків особового складу Служби безпеки України (відповідно до наказу Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області №316-ОС від 20.12.2019 р. «По особовому складу»). До суду позивач звернувся 10.03.2020, тобто майже через рік з часу настання строку звернення до суду. Крім того КАС України передбачає можливість витребування та забезпечення доказів (стаття 80 та стаття 114 КАС України), чим позивач мав можливість скористатися, якщо не мав можливості ознайомитись з матеріалами та висновком службового розслідування, звернувшись до суду із позовом про скасування наказу Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області від 27.02.2019 №64-ОС «По особовому складу» в установленому законом строк, якщо вважав, що його права порушені зазначеним наказом.

39. Суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

40. Слід зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають ознак стабільності.

41. Також, суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

42. Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

43. Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

44. Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

45. Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

46. Водночас, обов`язок доведення обставин, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулась до суду.

47. Суд не погоджується з доводами скаржника про ототожнення моменту відліку строку звернення до суду з моментом отримання консультації його правозахисником після ознайомлення з матеріалами справи № 340/123/20, оскільки вказане спростовується приписами статті 122 КАС України, яка вказує виключно на момент обізнаності особи чи її потенційної можливості бути обізнаною.

48. Таким чином, враховуючи те, що позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду із цими позовними вимогами та належних обґрунтувань обставин та доказів, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом позивачем не наведено та не доведено, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для повернення позовної заяви у відповідності до вимог частини другої статті 123, пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України.

49. Разом з тим, судом першої інстанції було роз`яснено позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

50. За таких умов, колегія суддів, перевіряючи законність і обґрунтованість рішень судів попередніх інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги, приходить до висновку, що суд першої та апеляційної інстанцій, ухвалили судові рішення з додержанням норм процесуального права.

51. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

52. На підставі викладеного, Верховний Суд констатує, що оскаржувані судові рішення ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка та під час розгляду справи суди не допустив порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, відповідно підстави для скасування чи зміни оскаржуваних рішень суду першої та апеляційної інстанцій відсутні.

53. Оскільки висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні, то касаційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення.

Висновки щодо розподілу судових витрат

54. З огляду на результат касаційного розгляду у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2020 року у справі № 340/776/20 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2020 року у справі № 340/776/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

СуддіЛ.О. Єресько А.Г. Загороднюк О.В.Калашнікова