Справа № 420/11224/20
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2020-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
29 жовтня 2020 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши заяву приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича про забезпечення позову у справі за позовом приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 до Дисциплінарної комісії приватних виконавців, Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування протоколу-рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 07.10.2020 року №41, в частині притягнення ОСОБА_1 , як приватного виконавця (посвідчення №0046), до дисциплінарної відповідальності у вигляді зупинення діяльності строком на 3 місяці,
В С Т А Н О В И В:
23.10.2020 року до суду надійшов адміністративний позов приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 до Дисциплінарної комісії приватних виконавців, Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування протоколу-рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 07.10.2020 року №41, в частині притягнення ОСОБА_1 , як приватного виконавця (посвідчення №0046), до дисциплінарної відповідальності у вигляді зупинення діяльності строком на 3 місяці.
Ухвалою суду від 26.10.2020 року прийнято до розгляду позовну заяву приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 до Дисциплінарної комісії приватних виконавців, Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування протоколу-рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 07.10.2020 року №41, в частині притягнення ОСОБА_1 , як приватного виконавця (посвідчення №0046), до дисциплінарної відповідальності у вигляді зупинення діяльності строком на 3 місяці і відкрито провадження в адміністративній справі.
Вказаною ухвалою судом також зобов`язано Дисциплінарну комісію приватних виконавців та Міністерство юстиції України надати до Одеського окружного адміністративного суду належним чином засвідчені копії:
- протоколу-рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 07.10.2020 року №41;
- документів, що слугували підставою для прийняття протоколу-рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 07.10.2020 року №41.
- зупинення дії наказу Міністерства юстиції України від 27.10.2020 року №3739/5 про зупинення діяльності приватного виконавця строком на 3 місяці;
- зупинення дії рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 07.10.2020 року, оформленого протоколом №41, в частині притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 (свідоцтво про право на здійснення діяльності приватного виконавця №0046 від 06.06.2017) до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності строком на 3 місяці до прийняття судом рішення у справі за позовом до набрання законної сили рішенням суду по суті спору.
В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначає, що ОСОБА_2 було подано скаргу до Міністерства юстиції України, предметом якої було визначено: 1) протиправне звернення стягнення на заробітну плату боржниці; 2) не здійснення заходів щодо фактичного виконання рішення; 3) не стягнення коштів з ОСОБА_3 (кредитного поручителя) у рамках виконавчого провадження №60745929. За результатами скарги гр. ОСОБА_2 було здійснено невиїзну позапланову перевірку діяльності ОСОБА_1 , висновки якої були викладені у Поданні про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності. Однак, після ознайомлення із інформацією, викладеною у даному поданні, стало відомо про вихід за межі скарги та перевірку роботи ОСОБА_1 по іншому виконавчому провадженню, яке не є предметом скарги гр. ОСОБА_2 . На підставі даних, викладених у поданні, Дисциплінарною комісією приватних виконавців притягнуто ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за проведення виконавчих дій у іншому виконавчому провадженні, що не є предметом оскарження ОСОБА_2 .
Як вказано у заяві, Дисциплінарна комісія приватних виконавців зобов`язана розглядати питання щодо приватних виконавців у межах відповідної скарги. Це підтверджується положеннями ч. 4 ст. 34 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів. У довідці за результатами проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 , яка складена 21.08.2020 року, зазначаються підстави для проведення перевірки, визначені в скарзі гр. ОСОБА_2 : У своїй скарзі ОСОБА_2 зазначає, що приватний виконавець стягує з її заробітної плати основну винагороду та витрати виконавчого провадження, проте під час здійснення виконавчого провадження М960745929 приватним виконавцем не здійснено заходи щодо фактичного виконання рішення. Також скаржник вважає, що борг за виконавчим документом, на підставі якого відкрито виконавче провадження №60745929 повинен стягуватись з ініціатора кредиту та поручителя боржника - ОСОБА_3 , який займається підприємницькою діяльністю та має дохід. Однак, вказано у заяві ОСОБА_1 неодноразово було надано письмові пояснення по суті скарги із обґрунтуванням його дій у виконавчих провадженнях щодо відсутності протиправності своїх рішень та відсутності негативних наслідків для боржника, проте його пояснення проігноровано та винесено Рішення на основі суб`єктивної думки Дисциплінарної комісії без належного дослідження фактичних обставин.
Разом з тим, вказано у заяві про забезпечення позову, Дисциплінарною комісією приватних виконавців не було враховано положень ч. 5 ст. 40 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.
Як стверджує ОСОБА_1 під час розгляду питання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності не було зазначено жодних об`єктивних підстав для призначення дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності протягом 3-х місяців, не було обґрунтовано можливості (або відсутності можливості) застосувати більш м`який вид дисциплінарного стягнення. Також, на думку заявника, застосування одного з найбільш суворих заходів дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця строком на 3 місяці не є спів мірним ступеню вини ОСОБА_1 .
У заяві про забезпечення позову також вказано, що протиправність Наказу Міністерства юстиції України від 27.10.2020 року №3739/5 про зупинення діяльності приватного виконавця строком на 3 місяці вбачається в тому, що він був прийнятий з порушенням строків оскарження, без належного повідомлення ОСОБА_1 , як особи, до якої застосовується відповідне дисциплінарне стягнення, а також даний Наказ порушує право учасників виконавчого провадження на розумність строків виконавчого провадження.
З посиланням на приписи п.16, п.28 Наказу Міністерства юстиції України № 3791/5 «Про затвердження Положення про Дисциплінарну комісію приватних виконавців» від 27.11.2017 р. заявник вказує, що протокол мав бути підписаний членами Дисциплінарної комісії приватних виконавців 21.10.2020 року. На думку ОСОБА_1 , протягом 3-х робочих днів (21 жовтня-23 жовтня 2020 року) йому мав бути надісланий Витяг із протоколу засідання Дисциплінарної комісії, однак, вказаного не було зроблено. Витяг позивач отримав лише 28 жовтня шляхом надсилання останнього у вигляді скан-копії на його електронну адресу. Оскільки Рішення Дисциплінарної комісії прийняте та передане до Міністерства юстиції України з порушенням строків підписання, це призвело до неможливості його оскарження.
У зв`язку із введенням в дію наказу Міністерства юстиції України від 27.10.2020 року №3739/5 про зупинення діяльності приватного виконавця строком на 3 місяці, зупиняються виконавчі провадження, які знаходяться на виконанні. Зупиняється робота у Автоматизованій системі виконавчих проваджень, що йде у розріз із п. 7 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: дотримання засади розумності строків виконавчого провадження. Зокрема, вказано заявником, у нього на виконанні станом на 28 жовтня 2620 року знаходиться 741 виконавче провадження, у кожному із яких необхідно здійснювати відповідні виконавчі дії: з-поміж іншого, зняття та зарахування заробітних плат, пенсій, що може вплинути на матеріальний стан боржників.
У заяві ОСОБА_1 вказує, що несвоєчасне вжиття судом заходу забезпечення позову може істотно ускладнити поновлення порушених його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся. Даним Рішенням Дисциплінарна комісія приватних виконавців усуває позивача від діяльності приватного виконавця, що призводить до позбавлення єдиного джерела доходу, а також порушення прав учасників виконавчих проваджень що перебувають у його провадженні.
Розглянувши подану заяву, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частинами 1 та 2 статті 150 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно ч.4 ст.150 КАС України, подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Відповідно до ч.1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову; для задоволення судом поданого позивачем клопотання про забезпечення адміністративного позову останній має обґрунтувати необхідність задоволення такого клопотання та довести, що незадоволення клопотання призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч.2 ст. 150 КАС України.
Положення ст. 150 КАС України передбачають, що обов`язковою передумовою вжиття заходів для забезпечення позову є обґрунтована заява сторони в тому числі із зазначенням очевидних ознак можливості заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача.
Доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову суд оцінює з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших осіб, які беруть участь в справі; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у випадку невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таким заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового розгляду.
Водночас, суд акцентує увагу на тому, що спосіб забезпечення позову має бути співмірним заявленим позовним вимогам.
Суд зазначає, що предметом розгляду даної справи є правомірність прийняття відповідачем протоколу-рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 07.10.2020 року №41, в частині притягнення ОСОБА_1 , як приватного виконавця (посвідчення №0046), до дисциплінарної відповідальності у вигляді зупинення діяльності строком на 3 місяці.
Забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 07.10.2020 року, оформленого протоколом №41, в частині притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 (свідоцтво про право на здійснення діяльності приватного виконавця №0046 від 06.06.2017) до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності строком на 3 місяці до прийняття судом рішення не відповідає завданню адміністративного судочинства, оскільки не усуває ускладнень виконання рішення суду по суті майбутнього спору, загрози його невиконання чи перешкоди у такому виконанні, рівно як і не сприяє ефективному захисту або поновленню порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися.
У зв`язку із цим, заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення оскаржуваного рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 07.10.2020 року, оформленого протоколом №41, в частині притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 (свідоцтво про право на здійснення діяльності приватного виконавця №0046 від 06.06.2017) до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності строком на 3 місяці до прийняття судом рішення у справі за позовом до набрання законної сили рішенням суду по суті спору задоволенню не підлягає.
Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності приватних виконавців.
Статтею 38 цього Закону встановлено, що підставою для притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку. Дисциплінарним проступком приватного виконавця є: факт зайняття діяльністю, несумісною з діяльністю приватного виконавця; порушення правил професійної етики приватного виконавця; розголошення професійної таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків; невиконання статуту Асоціації приватних виконавців України, рішень Ради приватних виконавців України та з`їзду приватних виконавців України.
Рішення Дисциплінарної комісії оформлюється протоколом, який підписують усі присутні на засіданні члени комісії (ч.9 ст.39 Закону). У разі рівного розподілу голосів рішення вважається неприйнятим (ч.8 ст.39 Закону).

Відповідно до ч.1 ст.41 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» за вчинення дисциплінарного проступку до приватного виконавця може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень:

1) попередження;

2) догана;

3) зупинення діяльності приватного виконавця на строк до шести місяців;

4) припинення діяльності приватного виконавця.

Згідно з ч.2 та ч.3 ст.41 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» рішення Дисциплінарної комісії про задоволення відповідного подання Міністерства юстиції України чи Ради приватних виконавців України та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення вводиться в дію наказом Міністерства юстиції України. Про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення робиться запис у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

Згідно частини 5 ст.41 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, введене в дію наказом Міністерства юстиції України, може бути оскаржено до суду.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.42 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», діяльність приватного виконавця зупиняється у таких випадках у разі застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця - на строк, визначений у рішенні Дисциплінарної комісії про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.

Зупинення діяльності приватного виконавця за наявності підстав та в порядку, визначеному цією статтею, здійснюється шляхом видання наказу Міністерством юстиції України (ч.3 ст.42).

Частиною 4 ст.42 цього Закону визначено, що з дня внесення інформації про зупинення діяльності приватного виконавця до Єдиного реєстру приватних виконавців України приватному виконавцю забороняється здійснювати діяльність приватного виконавця, крім дій, пов`язаних із передаванням виконавчих документів іншому приватному виконавцю або відповідному органу державної виконавчої служби.

Згідно з ч.5 ст.42 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» у разі зупинення діяльності приватного виконавця на підставі пунктів 1-4, 6 частини першої цієї статті приватний виконавець зобов`язаний вирішити питання про його заміщення іншим приватним виконавцем.

У зазначених у цій частині випадках заміщення приватного виконавця здійснюється за погодженням із стягувачем на підставі договору, укладеного з іншим приватним виконавцем. У разі відсутності згоди стягувача приватний виконавець повертає виконавчий документ стягувачу або відповідно до рішення стягувача передає його відповідному органу державної виконавчої служби або іншому приватному виконавцю.

Відповідно до ч.3 ст. 43 вказаного Закону для поновлення діяльності приватного виконавця, зупиненої на підставі пункту 4 частини першої статті 42 цього Закону, приватний виконавець після закінчення строку зупинення його діяльності зобов`язаний скласти іспит у порядку, передбаченому статтею 33 цього Закону.

Судом встановлено, що на підставі наказу Міністерства юстиції України від 27.10.2020 року №3739/5 до Єдиного реєстру приватних виконавців України внесено запис про зупинення діяльності ОСОБА_1 .

Тобто спірний протокол фактично вже реалізовано наказом Міністерства юстиції України від 27.10.2020 року №3739/5.

З дня реалізації вказаного протоколу фактично діяльність ОСОБА_1 як приватного виконавця на якого накладено дисциплінарне стягнення зупинена та у нього фактично виникає обов`язок вирішити питання про його заміщення іншим приватним виконавцем та, відповідно, по передачі виконавчих проваджень, що перебувають на розгляді.

Вирішуючи поставлене перед судом процесуальне питання, суд враховує, що підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати обставини того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З огляду на наведене, суд зазначає, що невжиття заходів задля попередження фактичного зупинення діяльності заявника/приватного виконавця, очевидно може призвести до того, що захист прав, свобод та інтересів останнього, на захист яких буде подано позов, стане неможливим, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль і витрат.

Так, приватний виконавець зазначає, що в його провадженні перебуває 741 виконавче провадження. Пошук приватного виконавця на заміщення, який готовий прийняти вказані виконавчі провадження, потребує значних зусиль з боку заявника і значного часу, а тому незворотньо може вплинути, як на права позивача у цій справі так і на права та обов`язки сторін виконавчих проваджень.

Як зазначено у рішенні Верховного суду від по справі №480/233/19 від 26.03.2020 року вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Доцільним є зауважити, що захищене в судовому порядку порушене право позивача (інтерес) взагалі може бути знівельовано. Потенційний розвиток подій в такому напрямку для заявника/позивача цілком ймовірний та вбачається з матеріалів заяви, а тому дозволяє цілком обґрунтовано припускати необхідність вжиття заходів забезпечення позову у зазначений спосіб.

Що стосується очевидності ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, то суд зазначає, що ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог.

При цьому, суд відзначає, що вжиття вказаних заходів є співмірним із заявленими вимогами, а також, вжиття таких у спосіб, що визначив заявник спрямовано на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі та не зумовлює фактичного вирішення спору по суті.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини,

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що забезпечення позову є не тільки гарантією виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог, а й засобом запобігання порушення прав.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Суд наголошує, що в силу вимог ч.2 ст. 153 КАС України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Процедура скасування заходів забезпечення позову визначена ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України і відповідно в силу п.1 ч.8 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України, заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позову, скасовуються судом у разі неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами ч.2 ст.153 цього Кодексу.

Отже, враховуючи викладені вище обставини та доводи заяви про забезпечення позову, суд відзначає про наявність обставин, що можуть призвести до заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача та третіх осіб до ухвалення рішення в адміністративній справі, захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також зважає на наявність направленості на протиправність рішення суб`єкта владних повноважень, тому приходить до висновку, що заява про забезпечення позову (до подання позову) підлягає частковому задоволенню шляхом зупинення дії наказу Міністерства юстиції України від 27.10.2020 року №3739/5.

Забезпечення позову вказаним способом є свідченням того, що обов`язок по передаванню виконавчих документів, які перебувають у провадженні ОСОБА_1 іншому приватному виконавцю або відповідному органу державної виконавчої служби до набрання законної сили рішенням за результатами розгляду справи по суті позовних вимог нівелюється.

Крім того, зупинення дії наказу Міністерства юстиції України від 27.10.2020 року №3739/5 є свідченням того, що запис внесений до Єдиного реєстру приватних виконавців України на підставі вказаного наказу також зупиняє свою дію.

При вирішенні заяви в ці частині суд також враховує, що прийняття даної ухвали лише перериває тримісячний строк зупинення діяльності ОСОБА_1 приватного виконавця.

Слід відзначити, що в даному випадку, з урахуванням обставин справи, такий спосіб забезпечення позову попереджає ризики щодо ускладнення відновлення прав позивача.

При цьому таким способом забезпечення позову фактично не спричиняється будь-якої шкоди учасникам справи, не завдаються збитки; натомість запобігається завдання суттєвої та невиправданої матеріальної шкоди як стороні позивача, так і стороні відповідача, в залежності від результатів розгляду справи, що цілком відповідає завданню адміністративного судочинства та меті забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 248, 294 КАС України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Заяву приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича про забезпечення позову у справі за позовом приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 до Дисциплінарної комісії приватних виконавців, Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування протоколу-рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 07.10.2020 року №41, в частині притягнення ОСОБА_1 , як приватного виконавця (посвідчення №0046), до дисциплінарної відповідальності у вигляді зупинення діяльності строком на 3 місяці шляхом зупинення дії наказу Міністерства юстиції України від 27.10.2020 року №3739/5 про зупинення діяльності приватного виконавця строком на 3 місяці; зупинення дії рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 07.10.2020 року, оформленого протоколом №41, в частині притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 (свідоцтво про право на здійснення діяльності приватного виконавця №0046 від 06.06.2017) до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності строком на 3 місяці до прийняття судом рішення у справі за позовом до набрання законної сили рішенням суду по суті спору задовольнити частково.

Зупинити дію наказу Міністерства юстиції України від 27.10.2020 року №3739/5 до набрання законної сили судового рішення по суті спору у справі за №420/11224/20.

У задоволенні іншої частини заяви про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 07.10.2020 року, оформленого протоколом №41, в частині притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 (свідоцтво про право на здійснення діяльності приватного виконавця №0046 від 06.06.2017) до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності строком на 3 місяці до прийняття судом рішення у справі за позовом до набрання законної сили рішенням суду по суті спору відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.М. Корой