Справа № 264/3416/20
Суддя: Кузнецов Д. В.
Дата ухвалення: 2020-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/3416/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2020 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого: судді Кузнецова Д.В., за участю секретаря судового засідання Скудар С.В., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Базаря О.І. та Тимошенко П.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області, Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради про визнання протиправним та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

29 травня 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом про визнання протиправною та скасування постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради за №602 від 19 травня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 152 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що оскаржуваною постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу за те, що він 30 березня 2020 року біля будинку №107 по проспекту Миру здійснив стоянку приватного транспортного засобу Daewoo Sens НОМЕР_1 , що є порушенням статті 152 КУпАП та пп. «е» п.12.7 Розділу 12 Правил благоустрою території міста Маріуполя, затверджених рішенням місцевої ради. Не погоджується із винесеною постановою, оскільки відповідачем при розгляді справи не встановлено та не доведено наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 152 КУпАП, справу розглянуто однобічно, необ`єктивно, з грубими процесуальними порушеннями, не враховано особу порушника. В порушення діючого законодавства не встановлювався та не підтверджувався будь-якими доказами факт віднесення території біля будинку АДРЕСА_1 до об`єктів благоустрою зеленого господарства та його конкретний вид, а також наявність паспорту об`єкту благоустрою. Наголошує на тому, що у місці, де нетривалий час був припаркований транспортний засіб позивача, не було будь-яких зелених насаджень, а балансоутримувачем або власником цього об`єкту благоустрою не вжито належних заходів для визначення меж об`єкту благоустрою, що дозволяло б позивачу усвідомити можливу протиправність здійснення паркування автомобіля в забороненому місці. Цей факт, за твердженням позивача, виключає наявність його вини. Крім цього зазначає на тому, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого статтею 152 КУпАП, оскільки аналіз норми п.п. «е» п.12.7 р.12 Правил благоустрою міста Маріуполя дозволяє зробити висновок про те, що під забороною «влаштовувати» стоянки розуміється не заборона паркувати транспортний засіб, а заборона саме організації спорудження автостоянки як певного об`єкту інфраструктури міста. Стаття 152 КУпАП є загальною по відношенню до статті 153 КУпАП, яка чітко встановлює окрему відповідальність за знищення або пошкодження зелених насаджень або інших об`єктів озелення в межах населених пунктів та за їх межами, що не віднесені до лісового фонду. Також вказує, що адміністративною комісією не враховано, що позивач раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, має на утриманні неповнолітню дитину, а вчинене ним правопорушення не спричинило і не могло спричинити жодних тяжких наслідків для суспільства, на права та обов`язки інших осіб не вплинуло, необоротних наслідків не спричинило.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав позов.

Представник відповідача Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради позовні вимоги не визнав, в судовому засіданні та у надісланому до суду відзиві на позов зазначив, що 30.03.2020 року управлінням патрульної поліції виявлено, що ОСОБА_1 за адресою: м.Маріуполь, пр.Миру, біля будинку 107 здійснив стоянку приватного транспортного засобу Daewoo Sens НОМЕР_1 , що є порушенням статті 152 КУпАП та п.п. «е» п.12.7 Розділу 12 Правил благоустрою території м.Маріуполя, затверджених відповідними рішеннями міської ради, про що було складено протокол від 30.03.2020 року №134058. Відповідно до п.п. «е» п.12.7 Розділу 12 Правил на об`єктах благоустрою зеленого господарства та їх території забороняється влаштовувати стоянки автомашин, мотоциклів, мопедів, суден, катерів (крім спеціального технологічного транспорту). Позивач на засідання комісії 19.05.2020 року з`явився та надав власні пояснення по справі. При складанні протоколу позивач також був присутній та висловив свою незгоду із протоколом. Наголошує на тому, що адміністративна комісія виконкому є колегіальним органом, рішення (постанова) по справі приймається більшістю голосів членів комісії. Розглянувши матеріали справи, які були надані на розгляд комісії, а саме: протокол, фото та відео докази, члени комісії прийняли постанову, яка зараз є предметом оскарження. На підставі цього просила відмовити у позові.

Суд, вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 березня 2020 року командиром взводу №2 роти №1 батальйону УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Снігур О.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення №134058 відносно ОСОБА_1 за те, що він в цей день об 11:20 в місті Маріуполі по проспекту Миру біля будинку 107 на об`єкті благоустрою зеленого господарства здійснив стоянку свого приватного автомобіля, чим порушив пункт 12.7 «е» Правил благоустрою території міста Маріуполя №6/8-616 від 21.06.2011р., та вчинив правопорушення, передбачене статтею 152 КУпАП.

19 травня 2020 року адміністративна комісія при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради прийняла постанову №602, згідно з якою колегіальний орган встановив, що 30 березня 2020 року об 11:20 годині ОСОБА_1 за адресою:м.Маріуполь, по пр.Миру біля буд.107 здійснив стоянку приватного транспортного засобу Daewoo Sens НОМЕР_1 , що є порушенням статі 152 КУпАП та п.п. «е» п.12.7 Розділу 12 Правил благоустрою території міста Маріуполя, затверджених рішенням Маріупольської міської ради №6/8 від 21.06.2011 року із змінами та доповненнями, внесеними рішеннями міської ради від 20.09.2011 року №6/11-962, від16.04.2013 №6/27-3040, від 23.12.2016 №7/14-1099. На підставі цього ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 152 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

В частині 1 статті 2 КАС України вказано, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 5 у ч. 1 КАС України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Як вбачається з вимог статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КАС України адміністративне судочинство базується на принципі змагальності сторін, за яким розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Крім того частиною 2 статті 77 КАС України закріплено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог ст. 218 КУпАП адміністративні комісії виконавчих органів сільських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення і мають право накладати адміністративні стягнення, зокрема, передбачені статтею 152 КУпАП.

При цьому у ході складення матеріалів про адміністративні правопорушення та прийняття постанови за результатами даних матеріалів органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи згідно з приписами ст. 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто будь-яке відхилення або недотримання передбаченого законом (підзаконним) актом встановленого порядку дій органами державної влади, може призвести до порушення законних прав громадян під час вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

З протоколу, складеного інспектором поліції, та мотивувальної частини винесеної постанови вбачається, що правопорушення ОСОБА_1 з об`єктивної сторони полягало у здійсненні стоянки свого приватного автомобіля на об`єкті благоустрою зеленого господарства, що є порушенням підпункту «е» пункту 12.7 Розділу 12 Правил благоустрою міста Маріуполя.

Такі обставини повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема визнавальними поясненнями особи, стосовно якої складено протокол, поясненнями свідків або відеозаписами(фотознімками) та іншими доказами, що підтверджують неспростовну причетність ОСОБА_1 до влаштування стоянки автомашин.

При вирішенні питання обґрунтованості винесеної постанови суд виходить із положень пункту 12.7 Правил благоустрою міста Маріуполя.

Так, пунктом 12.7 Правил благоустрою міста Маріуполя, затвердженого рішенням Маріупольської міської ради №6/8 від 21.06.2011 року із змінами та доповненнями, передбачено, що на об`єктах благоустрою зеленого господарства та їх території забороняється:

е). влаштовувати стоянки автомашин, мотоциклів, мопедів, суден, катерів (крім спеціального технологічного транспорту).

є). влаштовувати зупинки пасажирського транспорту і паркувати автотранспортні засоби на газонах.

В даному випадку позивачу ставиться у провину порушення пункту е). Правил благоустрою міста Маріуполя за те, що він здійснив стоянку свого приватного автомобіля на об`єкті благоустрою зеленого господарства.

Водночас пункт е). передбачає заборону влаштовувати стоянку автомашин, мотоциклів, мопедів, суден, катерів (крім спеціального технологічного транспорту).

Тобто автором складеного протоколу про адміністративне правопорушення та відповідачем невірно кваліфіковано дії ОСОБА_1 та не в чіткій відповідності до затверджених Правил благоустрою розкрито об`єктивну сторону правопорушення.

Детальний структурно-лінгвістичний аналіз вказаного пункту е) Правил благоустрою міста Маріуполя свідчить про те, що ним встановлена заборона влаштовувати стоянки автомашин, мотоциклів , мопедів, суден катерів.

Словосполучення «влаштування стоянок машин», з урахуванням окремого поняття «влаштування», наданого в академічному тлумачному словнику, передбачає вчинення особою активних дій з організації, обладнанню, спеціальному пристосуванні стоянок машин, тобто у вчиненні певного комплексу заходів для облаштування стоянок, як споруд або паркувального майданчика, для кількох одиниць автомобілів.

Натомість в діях ОСОБА_1 не було встановлено ознак влаштування стоянок. Оскільки позивач не здійснював спеціальних заходів з влаштування стоянок для здійснення паркування, а власне лише здійснив зупинку автомобіля на узбіччі дороги.

Крім того, з дослідженого в судовому засіданні відеозаписі, який був записаний на нагрудну камеру працівника поліції в момент виявлення правопорушення та складання протоколу, а також із долучених до справи фотознімків видно, що місце зупинки автомобіля позивача не має жодної рослинності та ознак озелення або дорожнього знаку, який би вказував на заборону паркування, а ґрунтове покриття разом із бордюрним каменем повністю укатане в рівень із асфальтним шаром проїзної частини, що свідчить про те, що позивач при здійсненні паркування свого автомобіля міг не усвідомлювати, що він здійснює зупинку на об`єкті благоустрою зеленого господарств, та можливо порушує правила благоустрою. Також матеріали справи не містять будь-яких доказів приведення такого стану місця паркування саме позивачем, та очевидним є, що існуючий стан газону та грунтового шару узбіччя є результатом тривалого фізичного впливу, чого в діях позивача встановлено не було.

Також для правильної кваліфікацій дій позивача та встановлення в його діях складу правопорушення необхідним є розкриття терміну об`єкту благоустрою зеленого господарства, що міститься в пункті 12.7 Правил благоустрою міста Маріуполя.

Так, згідно з пунктом 12.1 Правил благоустрою міста Маріуполя, правові та організаційні засади озеленення, спрямовані на забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини, регламентовані Правилами утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 №105.

Пунктом 3.1. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 10.04.2006 N 105 встановлено, що до об`єктів благоустрою у сфері зеленого господарства населених пунктів належать:

парки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, гідропарки, лугопарки, лісопарки, буферні парки, районні сади;

дендрологічні парки, національні, меморіальні та інші;

сквери;

міські ліси;

зони рекреації;

зелені насадження в охоронних та санітарно-захисних зонах, зони особливого використання земель;

прибережні зелені насадження;

зелені насадження прибудинкової території.

Згідно з пунктом 5.1. та 5.2. вказаних Правил органи державної влади та органи місцевого самоврядування визначають на конкурсних засадах із числа спеціалізованих підприємств, організацій балансоутримувачів об`єктів благоустрою зеленого господарства державної та комунальної власності.

Балансоутримувач забезпечує належне утримання та своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або може на конкурсних засадах залучати інші підприємства, установи, організації, використовуючи для цього кошти, передбачені власником об`єкта.

При цьому відповідно до пункту 6.2. Правил до обов`язків балансоутримувачів віднесено проведення інвентаризації та паспортизації таких об`єктів благоустрою у сфері зеленого господарства відповідно до планів та в межах виділених державними адміністраціями та органами місцевого самоврядування коштів.

Пунктом 1.4 Інструкції з інвентаризації зелених насаджень у населених пунктах України, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.12.2001 N 226, передбачено, що інвентаризація зелених насаджень проводиться суб`єктами господарювання, які проводять технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна, підприємствами, організаціями, які мають на це право, а також балансоутримувачами об`єктів благоустрою державної чи комунальної форми власності, які мають технічні можливості, відповідних фахівців за погодженням з виконавчими органами міських, селищних, сільських рад раз на п`ять років з квітня до жовтня.

Згідно з пунктом 1.6 вказаної Інструкції у результаті проведення інвентаризації на кожний об`єкт зеленого господарства складається паспорт об`єкта благоустрою зеленого господарства (додаток 1), який затверджується власником, користувачем, балансоутримувачем, керівником підприємства, організації, установи, на території яких розташовані зелені насадження, та підписується виконавцем робіт з інвентаризації. До паспорта додаються: інвентаризаційний план та робочий щоденник обліку зелених насаджень (додаток 2).

Логічний аналіз вказаних норм діючого законодавства свідчить про те, що для віднесення території місця паркування автомобіля позивача біля будинку №107 на узбіччі дороги до об`єкту благоустрою зеленого господарства та відповідно встановлення в діях ОСОБА_1 порушення підпункту е). пункту 12.7 Правил благоустрою міста Маріуполя необхідним є представлення до суду належних доказів існування такого об`єкту в даному місці, якими можуть бути паспорт об`єкта благоустрою зеленого господарства із інвентаризаційним планом та робочим щоденником обліку зелених насаджень, як то передбачено вищевказаними нормативними актами у сфері утримання зелених насаджень у населених пунктах України.

Натомість, як встановлено судом, відповідачем не було надано до суду таких доказів для визначення місця об`єкта благоустрою зеленого господарства, де відбулось паркування автомобіля позивача. Відсутність вказаних доказів унеможливлює чітке встановлення не тільки меж об`єкта благоустрою зеленого господарства, а й в цілому визнання спірної ділянки таким об`єктом, та не дозволяє встановити наявність в діях позивача факту порушення підпункту е). пункту 12.7 Правил благоустрою міста Маріуполя.

Суд звертає увагу, що за приписами ст.293 КУпАП, розглядаючи скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити, зокрема, чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.76 КАС України).

Беручи до уваги положення Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях і всі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що відповідачем не проведено всебічного, повного та об`єктивного дослідження та зібрання фактичних даних у справі та не представлено до суду належних, допустимих та достатніх доказів порушення підпункту «е» пункту 12.7 Правил благоустрою міста Маріуполя, а наявність протоколу про адміністративне правопорушення та долученого відеозапису не дає достатніх підстав для висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, та порушення правил благоустрою міста Маріуполя.

Таким чином, на підставі наявних доказів та зібраних відомостей про обставини вчинення правопорушення суд приходить до висновку, про недоведеність винуватості ОСОБА_1 у влаштуванні стоянки автомашин та незаконності прийнятої відносно нього постанови та накладення адміністративного стягнення за ст.152 КУПАП, оскільки в матеріалах справи відсутні належні, достовірні та достатні докази того, що територія паркування автомобіля ОСОБА_1 у відповідності до встановленого порядку є об`єктом благоустрою зеленого господарства, та ним вживалися дії з влаштування стоянки автомашин.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що постанова адміністративної комісії при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради № 602 від 19.05.2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 152 Кодексу адміністративного судочинства України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340 грн. є необґрунтованою, оскільки прийнявши постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та наклавши адміністративне стягнення, відповідачем не встановлено, чи є в діях ОСОБА_1 ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні.

Згідно ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин оскаржувана позивачем постанова підлягає визнанню протиправною та скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку із задоволенням позову судові витрати ОСОБА_1 , які пов`язані із сплатою ним судового збору в розмірі 420,40 гривень про подачі позову, у відповідності до вимог частини 1 статті 139 КАС України, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись ст. 3,9,10,11,139,242,245,246,286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області, Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради про визнання протиправним та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Маріупольської міської ради № 603 від 19 травня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Стягнути з Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області (, місцезнаходження: 87500, Донецька область, місто Маріуполь, проспект Мира, 70) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстрований АДРЕСА_2 ) судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору за подачу позову, в розмірі 420,40 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Повний текст рішення суду буде виготовлено 02 жовтня 2020 року.

Суддя: Д. В. Кузнецов