Справа № 420/6758/19
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2020-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6758/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України, Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України, Міністерства внутрішніх справ України, в якій позивач з урахуванням уточнення позовних вимог просить суд:

- визнати протиправними дії щодо відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 13.08.2019 року до Міністерства внутрішніх справ України в особі Управління координації пенсійних та соціально-гуманітарних питань ДПООНД МВС України стосовно оформлення всіх необхідних документів і подання про призначення пенсії за вислугу років та направлення їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області;

- зобов`язати підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області документи, у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1, необхідні для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13.08.2019 року позивач звернувся до Управління координації пенсійних та соціально-гуманітарних питань ДПООНД МВС України із заявою, в якій просив оформити та подати його документи на розгляд питання щодо призначення пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІI (далі - Закон № 2262-ХII) до органу Пенсійного фонду України.

Листом-відповіддю від 21.08.2019 року № 22/6-К-1787 Департаментом персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України позивачу роз`яснено, що відповідно до наказу МВС від 25.02.2019 року № 129 уповноваженим структурним підрозділом МВС, на який покладено функції з підготовки та подання до органів, які призначають пенсії відповідно до Закону № 2262-ХІІ, необхідних для призначення пенсій документів особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, є Департамент персоналу, організації освітньої та наукової діяльності. Цим же листом відповідач звернув увагу на те, що календарна вислуга років на день звільнення зі служби в органах внутрішніх справ становить 19 років 02 місяці 03 дні, що не дає позивачу права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Позивач вважає, що така відмова порушує його законні права та є протиправною, оскільки не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Так, з 17.08.1999 року по 06.11.2015 року позивач перебував на службі в органах внутрішніх справ.

Наказом ГУ МВС в Одеській області від 04.11.2015 року № 968 о/с позивача звільнено зі служби за п. 64 «г» п.п. 10. 11 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 06.11.2015 року у запас Збройних Сил. В наказі також зазначено, що вислуга на день звільнення в календарному обчисленні становить 19 років 02 місяці 03 дні, у пільговому обчисленні - 25 років 01 місяць 23 дні.

Листом від 06.08.2019 року № 33/36-587 ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС раїни по Одеській області» надано роз`яснення п. «а» ст. 12 Закону України № 2262-ХІІ: пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільненні зі служби з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше.

Таким чином, маючи вислугу років в календарному обчисленні 19 років 02 місяці 03 дні, у пільговому обчисленні - 25 років 01 місяць 23 дні, позивач відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України № 2262-ХІІ має право на призначення пенсії за вислугу років.

Не направлення відповідачем документів на розгляд питання щодо призначення пенсії вислугою років відповідно до Закону № 2262-ХІІ, посилаючись на врахування лише календарної вислуги, без включення вислуги в пільговому обрахуванні при призначенні за вислугою, зазначивши про відсутність законних підстав для призначення позивачу пенсії вислугу років в розумінні Закону № 2262-ХІІ є безпідставними доводами.

Фактично, така правова позиція ґрунтується на буквальному трактуванні ст. 12 Закону № 2262-ХІІ, не враховуючи при цьому відсилочну норму, що міститься в ст. 17 цього ж Закону про те, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 порядок (далі - Порядок) обчислення вислуги, що надає право на пенсію, чітко визначений у ст. 17 Закону та ст. 12 Закону № 2262-ХII, прямо вказує на обов`язок такий порядок застосовувати, використовуючи ст. 12 як норму загальну, а ст.ст. 17, 12 Закону № 2262-ХІІ і Постанову КМУ № 393 - як спеціальну.

З аналізу Закону № 2262-ХІІ та Порядку вбачається, що приписи останніх не ставлять в залежність набуття права на пенсію за вислугою років від наявності відповідної кількості виключно календарної вислуги. Крім того, нормами означених нормативно - правових актів не встановлено виключень того, що роки вислуги в пільговому обрахуванні не можуть зараховуватись до вислуги років для призначення особі відповідної пенсії, а впливають лише на розмір пенсії.

Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні становить 19 років 02 місяці 03 дні, а з урахуванням пільгового обчислення - 25 років 01 місяць 23 дні, що дає право на призначення позивачу пенсії за вислугою років, на підставі ст. 12 Закону № 2262-ХІІ, як звільненого зі служби в період з 01 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року.

На підтвердження наявної вислуги років для призначення позивачу пенсії, що фактично існує - є всі необхідні документи, які додавалися до заяви відповідачу.

Окрім, того позивач посилається на те, що відповідно до ст. 49 Закону № 2262-ХІІ рішення про призначення пенсії за цим Законом або відмову в призначенні пенсії приймає лише орган Пенсійного фонду України.

Отже, позиція відповідача щодо відсутності у позивача права на пенсію за вислугу років у порядку п. "а" ст. 12 Закону № 2262-XII є протиправною.

Від відповідача - Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України до суду 24.01.2020 року за вхід. № 3255/20 надійшов відзив на позовну заяву (а.с.90-91), відповідно до якого, при розгляді поданих документів встановлено, що на день звільнення зі служби в органах внутрішніх справ (06.11.2015) календарна вислуга років ОСОБА_1 становить 19 років 02 місяці 03 дні, що не дає йому права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону.

Право на пенсію за вислугу років визначається, виходячи з тривалості вислуги років саме у календарному обчисленні.

Відповідачем - Міністерством внутрішніх справ України до суду 04.03.2020 року за вхід. № 10108/20 надано відзив на позовну заяву (а.с.129-136), відповідно до якого, позивач проходив службу в ОВС з 17.09.1999 року по 06.11.2015 року. На момент звільнення календарна вислуга років становила 19 років 02 місяці 03 дні, у пільговому обчисленні 25 років 01 місяців 23 дні.

Позивач звернувся до ДПООНД із заявою стосовно підготовлення документів для призначення йому пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Листом ДПООНД МВС України від 21.08.2019 року № 22/6-К-1787 позивачу було відмовлено в оформленні документів, оскільки на день звільнення з ОВС позивач не мав відповідної календарної вислуги, яка є необхідною для призначення пенсії. У зв`язку з чим відсутні підстави для направлення документів до органів Пенсійного фонду, однак позивач вважає, що його права порушено, а відтак це є підставою для звернення до суду.

Лист ДПООНД МВС України від 21.08.2019 вих. № 22/6-К-1787 не можна вважати відмовою у призначенні пенсії, оскільки даний лист було надіслано позивачу відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян».

Аналізуючи норми Закону № 2262-XII, наявна можливість зазначити, що ні в ст. 12, ні в ст. 17 цього Закону не вказано, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності вислуги, обчисленої на пільгових умовах. Тоді, як вказаними нормами чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності певних календарних років, та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.

Згідно Закону № 2262-ХІІ пільгова вислуга років враховується при визначенні розміру пенси за вислугу років на підставі ст. 13 Закону, оскільки у вказаній статті відсутня пряма вказівка на календарні роки, тоді як ст. 12 Закону містить пряму вказівку, що умовами для призначення пенсії за вислугу років є наявність у особи на день звільнення саме календарних років вислуги.

Одночасно, зміст пункту 3 Порядку № 393 не відповідає змісту пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-XII, тому, згідно з частиною третьою статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, застосуванню підлягає норма Закону № 2262-XII, відповідно до якої час служби, достатній для призначення пенсії, визначається у календарному, а не пільговому обчисленні.

Провадження у даній справі було відкрито ухвалою від 08.01.2020 року (суддя Соколенко О.М.) за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 30.01.2020 року розгляд справи № 420/6758/19 призначено проводити в порядку загального позовного провадження; розпочато розгляд справи спочатку зі стадії відкриття провадження.

Ухвалою суду від 19.02.2020 року залучено до участі у справі № 420/6758/19 у якості співвідповідача (другого відповідача) Міністерство внутрішніх справ України (, адреса: вул. Богомольця, 10, м. Київ, 01601); розпочато розгляд справи спочатку в порядку загального позовного провадження.

26.03.2020 року від позивача до суду надійшло за вхід. № 13387/20 клопотання про розгляд справи без його участі. (а.с.173-174)

Ухвалою суду від 07.04.2020 року провадження у справі № 420/6758/19 зупинено до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями за розпорядженням № 137 від 24.06.2020 року, адміністративна справа № 420/6758/19 передана на розгляд головуючому судді ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 30.06.2020 року прийнято до провадження справу № 420/6758/19; розгляд справи призначено проводити в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду, яка занесена до журналу судового засідання від 03.09.2020 року поновлено провадження у справі, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У зв`язку з відсутністю потреби заслухання свідка чи експерта, судом, керуючись положеннями ч. 9 ст. 205 КАС України, прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді справи, суд встановив наступні факти та обставини.

Відповідно до наказу начальника ГУМВС України в Одеській області № 968 о/с від 04.11.2015 року звільнено з 06 листопада 2015 року у запас Збройних Сил за п. 64 «г» (через скорочення штатів): підполковника міліції ОСОБА_1 (М-005509), заступника начальника відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків ОМУ ГУМВС України в області. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 19 років 02 місяць 03 дні, у пільговому обчисленні 25 років 01 місяць 23 дні. (а.с.20)

Позивач звернувся до Міністерства внутрішніх справ України в особі Управління координації пенсійних та соціально-гуманітарних питань ДПООНД МВС України із заявою від 13.08.2019 (а.с.15-16), у якій просив оформити та подати документи ОСОБА_1 на розгляд питання щодо призначення пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до Пенсійного фонду України. При цьому, вказано, що про результати розгляду заяви, чи необхідність додавання документів, просив повідомити його письмово у строк передбачений чинним законодавством.

Листом від 21.08.2019 № 22/6-К-1787 (а.с.17-18) на вищезазначене звернення Департамент персоналу, організації освітньої та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України повідомив позивача про те, що у межах компетенції було розглянуто звернення позивача та повідомлено про те, що умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон).

Відповідно до вимог статті 12 Закону пенсія за вислугу років призначається, зокрема, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, у період з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше.

При розгляді поданих до звернення документів встановлено, що на день звільнення зі служби в органах внутрішніх справ (06.11.2015) календарна вислуга років становить 19 років 02 місяці 03 дні, що не дає позивачу права на призначення пенсії за вислуг років відповідно до Закону.

Водночас повідомляємо, ще відповідно до наказу МВС від 25.02.2019 року № 129 уповноваженим структурним підрозділом в МВС, на який покладено функції з підготовки та подання до органів, які призначають пенсії відповідно до Закону, необхідних для призначення пенсій документів особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ є Департамент персоналу, організації освітньої та наукової діяльності.

Організація роботи з оформлення документів для призначення пенсії здійснюється уповноваженим органом згідно з наказом МВС України від 17.09.2018 № 760.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначених перерахунку пенсій відповідно до Закону, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі - Порядок) заяви пре призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим зі служби, яке мають право на пенсію згідно із Законом, подаються цими особами де головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи, зокрема, Міністерства внутрішніх справ України. Уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін: з дня одержання заяви (встановленого зразка) про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Пунктом 7 Порядку визначено перелік документів необхідних для призначенні пенсії. Копії документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються уповноваженими структурними підрозділами до органів, що призначають пенсії, мають бути завірені цими уповноваженими структурними підрозділами в установленому порядку.

Крім того, особа, яка звертається за призначенням пенсії (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити уповноваженій особі органу, що призначає пенсію, паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік.

До звернення ОСОБА_1 долучені заява про призначення пенсії (встановленої форми), ксерокопії паспорта громадянина України, ідентифікаційного коду не завірені в установленому порядку.

Не погоджуючись із діями щодо відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 13.08.2019 року до Міністерства внутрішніх справ України в особі Управління координації пенсійних та соціально-гуманітарних питань ДПООНД МВС України стосовно оформлення всіх необхідних документів і подання про призначення пенсії за вислугу років та направлення їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, позивач звернувся до суду із вищенаведеними вимогами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частинами 1 та 3 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII; у редакції, чинній в період виникнення спірних правовідносин) визначено умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2262-XII військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Відповідно до пункту "а" статті 12 Закону № 2262-XII пенсія за вислугу років призначається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше.

Одночасно, стаття 17 Закону № 2262-XII визначає вичерпний перелік видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначенні пенсії.

Згідно з частиною другої статті 17 Закону № 2262-XII до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Відповідно до статті 17-1 Закону № 2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 року № 1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1 (далі Порядок № 3-1).

Зокрема, пунктом першим цього порядку встановлено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи міністерств та відповідних служб.

Відповідно до вказаного Порядку, на уповноважені структурні підрозділи міністерств та відповідних служб покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 3-1 днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення.

У разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику (посадовій особі уповноваженого структурного підрозділу) роз`яснюється, які документи необхідно надати додатково. При поданні документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою.

Пенсії призначаються у строки, визначені в статті 50 Закону.

Відповідно до п. 12 Порядку № 3-1, уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії.

У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.

Відповідно до п. 14 Порядку № 3-1 орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Згідно п. 16 Порядку № 3-1 при прийманні документів для призначення пенсії орган, що призначає пенсії: перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; здійснює попередню перевірку змісту і належного оформлення представлених документів; перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження.

Орган, що призначає пенсії, має право вимагати від міністерств та інших органів, заявників, дооформлення поданих документів, а також подання додаткових документів та перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до п. 17 Порядку № 3-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії.

Відповідно до ст. 10 Закону № 2262-XII призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.

В свою чергу, відповідно до ст. 49 Закону № 2262-XII пенсію згідно з цим Законом призначають органи Пенсійного фонду України.

Документи про призначення пенсії розглядає орган Пенсійного фонду України і не пізніше ніж у 10-денний строк з дня їх надходження приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії.

З аналізу зазначених норм вбачається, що виключно органи Пенсійного фонду України уповноважені приймати рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії тим категоріям осіб, на яких розповсюджується дія Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

На Департамент персоналу, організації освітньої та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України, у випадку вирішення питання про призначення пенсії у відповідності до вище вказаного Закону позивачу, покладено лише функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсію, необхідних для призначення пенсії документів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено, листом від 21.08.2019 № 22/6-К-1787 Департамент персоналу, організації освітньої та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України повідомив позивача про те, що при розгляді поданих до звернення документів встановлено, що на день звільнення зі служби в органах внутрішніх справ (06.11.2015) календарна вислуга років становить 19 років 02 місяці 03 дні, що не дає позивачу права на призначення пенсії за вислуг) років відповідно до Закону.

Тобто, Департамент персоналу, організації освітньої та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України фактично повідомив позивача про відсутність підстав для призначенні пенсії за вислугою років.

Департаментом персоналу, організації освітньої та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України порушено вимоги чинного законодавства, а саме: п. 12 Порядку № 3-1, оскільки в матеріалах справи не міститься докази оформлення всіх необхідних документів позивача та направлення їх до Пенсійного фонду України.

Доводи відповідача щодо відсутності у позивача права на призначення останньому пенсії за вислугою років, судом не приймаються до уваги, оскільки рішення про призначення/відмову в призначенні пенсії належить до виключних повноважень територіальних органів Пенсійного фонду України.

Разом з тим, судом не зазначаються висновки щодо наявності права у позивача на призначення пенсії за вислугою років, оскільки саме органам Пенсійного фонду України належить вирішити питання наявності чи відсутності у позивача права на призначення пенсії.

Окрім того, позивач звернувся до Міністерства внутрішніх справ України в особі Управління координації пенсійних та соціально-гуманітарних питань ДПООНД МВС України із заявою від 13.08.2019 (а.с.15-16), у якій просив про результати розгляду заяви, чи необхідність додавання документів, повідомити його письмово у строк передбачений чинним законодавством.

Листом від 21.08.2019 № 22/6-К-1787 повідомлено, що до звернення ОСОБА_1 долучені заява про призначення пенсії (встановленої форми), ксерокопії паспорта громадянина України, ідентифікаційного коду не завірені в установленому порядку.

Однак, відповідно до приписів п. 12 Порядку № 3-1 уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії. У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування правомірності вчинення оскаржуваних дій відповідачем суду не наведено та не надано.

При цьому слід зазначити, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р.).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р.).

Відповідно, суд дійшов висновків, що правова позиція відповідачів зі спірних питань є помилковою, такою що не відповідає змісту вищенаведених законодавчих норм, які регулюють спірні правовідносини, обмежує позивача у законодавчо встановленому праві, покладаючи на нього надмірний тягар негативних наслідків спірних правовідносин за відсутності його вини.

Оскаржені позивачем дії вчинені відповідачем: не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій; недобросовісно; нерозсудливо; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці діі, тому вони є протиправними, зазначені вимоги позивача та похідні від них вимоги зобов`язального характеру є такими, що підлягають задоволенню, відповідно адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позовної заяви додано квитанції № 45 від 09.11.2020 року про сплату судового збору за подання даного адміністративного позову в сумі 768,40 грн. (а.с.7)

Враховуючи те, що Департамент персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України є структурним підрозділом Міністерства внутрішніх справ України, суд вважає за необхідне стягнути з Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності в особі Міністерства внутрішніх справ України за рахунок їх бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає сума судового збору в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 21,22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України, Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії щодо відмови Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України в задоволенні заяви гр. ОСОБА_1 від 13.08.2019 року до Міністерства внутрішніх справ України в особі Управління координації пенсійних та соціально-гуманітарних питань ДПООНД МВС України стосовно оформлення всіх необхідних документів і подання про призначення пенсії за вислугу років та направлення їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Зобов`язати Департамент персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області документи, у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1, необхідні для призначення гр. ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Стягнути з Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності в особі Міністерства внутрішніх справ України за рахунок їх бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає сума судового збору в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.15.5 ч.І Перехідних положень КАС України апеляційна скарга подається до або через відповідні суди, а матеріали справи витребуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: Департамент персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України (, вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01601)

Відповідач: Міністерство внутрішніх справ України (, вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01601)

Суддя П.П. Марин

.