Справа № 560/1034/20
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2020-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1034/20
РІШЕННЯ

іменем України

28 жовтня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головне управління Державної податкової служби у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги відповідача про сплату боргу №Ф-2503-54у від 13.08.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що в лютому 2020 дізнався про наявність вимоги про сплату боргу №Ф-2503-54у від 13.08.2019 року, якою нарахована заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 23 785, 08 грн. Зазначає, що з 28.09.2006 року зареєстрований фізичною особою-підприємцем з основним видом діяльності Код КВЕД 60.22.0 Діяльність таксі. Однак, підприємницької діяльності по наданню послуг таксі не здійснював фактично з моменту реєстрації та до цього часу. 14.02.2020 року підприємницьку діяльність припинив. Вважає протиправним нарахування єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та виставлення вимоги про сплату недоїмки у зв`язку із порушенням податковим органом процедури, яка передує прийняттю вимоги про сплату боргу (недоїмки). У зв`язку із тим, що контролюючим органом вимога про сплату боргу (недоїмки) не формувалася тривалий час, заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску за цей час значно зросла. Вважає, що відповідачем порушений строк обчислення боргу по сплаті єдиного соціального внеску. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника у випадку, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Зазначає, що недотримання відповідачем строків прийняття відповідних рішень позбавило його можливості передбачати наслідки, узгоджувати свою поведінку, та як наслідок призвело до покладення надмірного тягаря зі сплати єдиного внеску. Просить суд позов задовольнити.

В наданому до суду відзиві на позов, відповідач вказує, що згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань громадянин ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 28.09.2006 року. 14.02.2020 року до ЄДР внесений запис про припинення підприємницької діяльності за його рішенням. Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування. Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (пункт 1 частина 2 статті 6 Закону № 2464). Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина 12 статті 9 Закону № 2464). Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону № 2464 єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону № 2464 мінімальний страховий внесок - це сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця. Статтею 8 закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" мінімальну заробітну плату встановлено у місячному розмірі 3200,00грн, статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" мінімальну заробітну плату встановлено у місячному розмірі 3723,00 грн, а статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" мінімальну заробітну плату встановлено у місячному розмірі 4173,00 грн. Відповідно до частини 5 статті 8 Закону України №2464 єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. Отже, мінімальний розмір єдиного внеску в місяць з мінімальної заробітної плати у 2017 році становив 704 грн (3200 грн. х 22%), а за повний рік - 8448 грн; в 2018 році становив 819,06 грн (3723,00 x 22%), а за повний рік - 9828,72 грн; в 2019 році становить 918,06 грн (4173,00 х 22%), за квартал 2019 року - 2754,18 грн, а за повний рік - 11016,72 грн. Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абзац 3 частини 8 статті 9 Закону № 2464). Згідно з пунктом 1 розділу IV Порядку №435 звіт формується на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких проводиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до Закону нараховується єдиний внесок. Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Тоак, звіти щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування позивач не подавав та єдиний внесок всупереч Закону №2464, не сплачував. Тому, позивачу, який перебуває на загальній системі оподаткування був нарахований єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2017, 2018 та 2019 роки в сумі 29 293,44 грн. За обліковими даними інтегрованої картки платника податків, станом на 31.10.2018 року, сума заборгованості позивача з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування становила 15819,54грн. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 Закону №2464 недоїмкою є сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом. Відповідно до частини 4 статті 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. У зв`язку із наявністю недоїмки та її зростанням, у порядок та в строки встановлені Інструкцією, відповідач сформував вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2503-54 від 08.11.2018 про сплату позивачем недоїмки у сумі 15819,54 грн та №Ф-2503-54 від 13.08.2019 про сплату недоїмки у сумі 23785,08грн. Враховуючи викладене вважає, що оскаржувана вимога винесена правомірно. В задоволені позову просить відмовити.

Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 27 квітня 2020 року Хмельницький окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального провадження або в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив таке.

Позивач - ОСОБА_1 з 28.09.2006 був зареєстрований, як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Основний вид діяльності Код КВЕД 60.22.0 Діяльність таксі.

13.08.2019 року Головне управління ДФС у Хмельницькій області сформувало позивачу податкову вимогу №Ф-2503-54 щодо сплати єдиного соціального внеску в розмірі 23785,08 грн.

14.02.2020 року підприємницька діяльність ФОП ОСОБА_1 припинена.

Не погоджуючись з вищевказаною вимогою позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пунктами 2, 6 частини 1 статті 1 закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування2 від 08 липня 2010 року №2464-VI (далі - Закон №2464-VI) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI встановлено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до частини 4 статті 5 Закону №2464-VІ обов`язки платників єдиного внеску виникають у фізичних осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичних осіб, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) - з дня їх державної реєстрації відповідно до закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців".

Так, згідно з пунктами 1, 2, 4 частини 2 статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

Згідно із частиною 3 статті 6 Закону №2464-VI обов`язки, передбачені частиною другою цієї статті, поширюються на платників, зазначених у пунктах 1, 4, 5, 5-1 та 16 частини першої статті 4 цього Закону.

В свою чергу, частина 4 статті 6 Закону №2464-VI встановлено, що у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

При цьому, мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця (пункт 5 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI).

Згідно з частиною 4 статті 8 Закону №2464-VI порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску накладається штраф та нараховується пеня, про що посадова особа органу доходів і зборів приймає рішення. Фізичні особи-підприємці сплачують єдиний внесок за періоди, в яких вони були платниками єдиного податку, незалежно від того, отримували вони дохід у цей період чи ні.

Порядок стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 № 44 (далі - Інструкція № 449).

Відповідно до пункту 3 розділу VI Інструкції №449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів та зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

За вимогами пункту 4 розділу VI Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу.

Отже, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Недоїмкою ж є сума єдиного внеску, своєчасно не сплачена у строки, встановлені Законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2018 року в адміністративній справі № 826/11623/16.

Суд встановив, що відповідач сформував та надіслав позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2503-54У від 13.08.2019 зі сплати єдиного внеску за період з 01.01.2017 року по 31.07.2019 року на загальну суму 23785,08 грн.

Факт наявності у позивача боргу зі сплати єдиного внеску за період з 01.01.2017 року по 31.07.2019 року підтверджується копією облікової картки позивача, та жодним чином не спростовувався позивачем у позовній заяві.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебував на обліку як платник єдиного внеску, а відтак зобов`язаний був сплачувати єдиний внесок за вказаний період у розмірі не меншому ніж розмір мінімального страхового внеску.

Тому, відповідач правомірно на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника сформував та надіслав позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки)№Ф-2503-54 від 13.08.2019.

Посилання позивача на відсутність у нього обов`язку щодо сплати єдиного соціального внеску у зв`язку з фактичним нездійсненням ним підприємницької діяльності, суд вважає безпідставним, оскільки фактом, з настанням якого Закону №2464-VI та ПК України повязують припинення нарахування єдиного соціального внеску є державна реєстрація припинення підприємницької діяльності, яке здійснюється з дотриманням ЗУ "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Крім того, в силу вимог Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 за №1588, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за №1562/20300, державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Реєстру самозайнятих осіб запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання. Після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності. Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, в установлені строки подати відповідному контролюючому органу декларацію за останній базовий податковий (звітний) період, в якій відображаються виключно доходи від проведення підприємницької діяльності.

Доводи позивача про порушення відповідачем вимог пункту 3 розділу VI Інструкції, щодо строків формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2503-54 від 13.08.2019, не можуть слугувати самостійною підставою для її скасування.

Згідно з положеннями частини 16 статті 25 Закону №2464-VI строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується. Тому недотримання, вимог пункту 3 розділу VI Інструкції не може застосовуватись до оскаржуваної вимоги, як підстава для її скасування.

Посилання позивача на подвійне нарахування єдиного соціального внеску, у зв`язку з тим, що з 10.06.2019 року ТОВ "ТИЛЬ БУД" є його податковим агентом та сплачує єдиний соціальний внесок, суд вважає безпідставним, оскільки на підтвердження сплати ТОВ "ТИЛЬ БУД" єдиного соціального внеску позивач доказів не надав. При цьому, суд враховує, що сума боргу зі сплати єдиного соціального внеску, визначена податковою вимогою №Ф-2503-54 в розмірі 23785,08 грн, розрахована відповідачем до 31.07.2019.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач сформувавши та направивши позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2503-54 від 13.08.2019 року, діяв у межах повноважень, у спосіб та у порядку, визначені нормами чинного законодавства, сама вимога про сплату боргу (недоїмки) відповідає критеріям правомірності, визначеним статтею 2 КАС України, а отже не підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В процесі судового розгляду відповідач довів правомірність вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2503-54 від 13.08.2019 року. Тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судовий збір відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України з відповідача не стягується.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Державної податкової служби у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 43142957)

Головуючий суддя О.К. Ковальчук