Справа № 826/11085/14
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2020-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2020 року м. Київ № 826/11085/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клименчук Н.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - Позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (надалі - Відповідач), за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача акціонерного товариства «УкрСиббанк» (надалі - Третя особа, ПАТ «УрСиббанк»), у якій просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.06.2014 №.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.11.2014 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.03.2015 вказану постанов суду першої інстанції скасовано та ухвалено нову про задоволення позовних вимог.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.04.2016 постанову суду апеляційної інстанції скасовано та залишено в силі постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.11.2014.

Ухвалою Верховного Суду України від 16.06.2016 відкрито провадження за заявою Позивача про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 24.04.2016.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20.02.2018 дану справу прийнято до провадження.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.12.2018 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва, постанову Київського апеляційного адміністративного суду та ухвалу Вищого адміністративного суду України скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.03.2019 справу прийнято до провадження.

Даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати письмові пояснення з урахуванням постанови Верховного Суду від 28.12.2018.

Сторони та Третя особа своїм правом на надання пояснень по суті спору не скористались.

Враховуючи викладене, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.10.2020 замінено первинного відповідача - Державну податкову інспекцію у Солом`янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві її правонаступником - Головним управлінням ДПС у м. Києві.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Державною податковою інспекцією у Солом`янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питання дотримання вимог податкового законодавства з податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2012 по 31.12.2012, за результатами якої складений акт від 07.05.2014 №2172/26-58-17-01-17-1.

За висновками акта перевірки контролюючим органом встановлено порушення Позивачем вимог норм пункту 57.1 статті 57, підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163, підпункту 164.2.17 пункти 164.2, 164.1 статті 164, пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України шляхом заниження суми загального оподатковуваного в 2012 році доходу на суму 652 959,84 грн. прощеного банком боргу.

На підставі акта перевірки 26.06.2014 Відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення №, згідно якого ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 138 485,71 грн. (в т.ч. 110 788,57 грн. за основним платежем та 27 697,14 грн. за штрафними санкціями).

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, Позивачем оскаржено його до суду.

Оцінивши за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що між позивачем та АТ «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 22.06.2007 на суму 199000,00 дол. США, що дорівнювало еквіваленту 1004950,00 грн.

Відповідно до пояснень Третьої особи, станом на 17.10.2012 загальна сума заборгованості Позивача за вказаним кредитним договором становила 204 228,66 дол. США, що включало 164 155,60 дол. США - основного боргу, 40073,06 дол. США - відсотків за користування кредитом.

Позивачем 17.10.2012 погашено заборгованість по основному боргу в сумі 83 759,20 дол. США, внаслідок чого залишок боргу склав 164 155,60 -83 759,20 = 80 396,40 дол. США (основний борг).

Того ж дня Позивачем погашено заборгованість по відсоткам за користування кредитом в розмірі 38788,00 дол. США, внаслідок чого залишок заборгованості по відсоткам за користування кредитом склав 40073,06 - 38778,00 = 1295,06 дол. США (відсотки за користування кредитом).

Відповідно до повідомлення АТ «УкрСиббанк» про анулювання боргу від 17.10.2012 №31-5-4/140 заборгованість ОСОБА_1 за договором №0 від 22.06.2007 анульовано на суму 81691,46 дол. США (80 396,40 + 1295,06 = 81691,46), що складає 652959,84 грн. по курсу НБУ станом на 17.10.2012. В листі вказано про те, що анульована сума заборгованості ж доходом Позивача, отриманим як додаткове благо, з якого необхідно самостійно сплатити податок та відобразити дохід у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб (т.І а.с. 72).

Про прощення вказаної суми кредитної заборгованості АТ «УкрСиббанк» повідомлено податковий орган, вказавши в листі, що дана сума є доходом ОСОБА_1 , який підлягає оподаткуванню.

ПАТ «УкрСиббанк» подало до СДПІ по роботі з ВПП у м. Харкові податковий розрахунок за формою 1-ДФ за звітний період 4-ий квартал 2012 року, в якому відобразило факт нарахування та виплати ОСОБА_1 доходу в сумі 652 959,84 грн. за ознакою « 126».

Відповідачем зазначено, що прощена сума кредитної заборгованості є додатковим благом Позивача, а тому з неї має бути сплачений податок на доходи фізичних осіб. Водночас, Позивачем не подано до контролюючого органу податкову декларацію про майновий стан і доходи.

Натомість Позивачем заперечувався факт наявності станом на 16.10.2012 заборгованості за вказаним кредитним договором в сумі 199000,00 дол. США (тобто, суми основного боргу). На підтвердження зазначених обставин представник позивача надав суду довідку ПАТ «УкрСиббанк» від 16.10.2012 № 31-5-4/144 за підписом начальника Київського центру досудового супроводження клієнтів роздрібного бізнесу Банку Пасічник Л.М. , виданої на ім`я позивача. В тексті цієї довідки Банку зазначено про повернення Позичальником суми позики в розмірі 199000,00 дол. США за кредитним договором від 22.06.2007 №0, та про втрату чинності таким кредитним договором у зв`язку з виконання боржником усіх зобов`язань в повному обсязі (т. І а.с. 85).

Відповідно до наданої Позивачем копії довідки АТ «УкрСиббанк» від 26.09.2014 №55-4/90 по кредитному договору №0 від 22.06.2007 ОСОБА_1 здійснено наступні платежі:

- сплата комісії - 20 дол. США;

- сплата відсотків за договором - 129 461,45 дол. США;

- сплата тіла кредиту - 118603,60 дол. США

- всього - 248 085,05 дол. США (т. І а.с. 154).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що загальна сума основного боргу Позивача за кредитним договором від 22.06.2007 №0 становила 199000,00 дол. США. Враховуючи те, що Позивачем сплачено 118603,60 дол. США основного боргу, залишок основної заборгованості за кредитом склав 80396,40 дол. США. Саме вказану суму основного боргу анульовано Третьою особою, про що вказано у повідомленні від 17.10.2012 №31-5-4/140 (т. І а.с. 72).

Таким чином, суд вважає безпідставними доводи Позивача про те, що нею погашено основну суму боргу за кредитним договором, оскільки як видно з матеріалів справи, сума, сплачена ОСОБА_1 . Третій особу у розмірі 248 085,05 дол. США включала крім основного боргу також відсотки за користування кредитом та комісію.

Отже, судом встановлено, що Третьою особою прощено Позивачу суму 81691,46 дол. США, що складає 652959,84 грн. по курсу НБУ станом на 17.10.2012, яка включає в себе 80 396,40 дол. США - основного боргу та 1295,06 дол. США - відсотків за користування кредитом.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України є вичерпним.

Так, відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній до 1 січня 2015 року) до оподатковуваного доходу включаються суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно з підпунктом «б» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання.

У той же час відносини, що виникають між банком та клієнтом з питань надання кредиту є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 605 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як доход у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує доход платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує доход платника податку і включається в його оподатковуваний доход. Разом з тим, сума процентів, нарахованих банком за умовами договору за користування кредитом, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Відсутність в підпункті «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України точності щодо визначення додаткового блага у вигляді суми боргу платника податку (процентного), анульованого кредитором за його самосійним рішенням, була усунена шляхом внесення змін Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VIII, який набрав чинності з 01.01.2015.

Згідно з підпунктом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній з 01.01.2015) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим під пунктом.

Таким чином, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором.

Наведене підтверджується і змінами, які в подальшому внесені до законодавства, зокрема, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» від 09.04.2015 №321-VIII, який набрав чинності 07.05.2015, редакція підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України була доповнена абзацом другим, у зв`язку з чим сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності не підлягали включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

При вирішенні даного спору необхідно враховувати й положення пункту 56.21 статті 56 Податкового кодексу України, якими встановлено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Таке застосування норм відповідає й основним засадам податкового законодавства, визначеним у статті 4 Податкового кодексу України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що оподатковуваним доходом Позивача є лише основна заборгованість за кредитом, прощена (анульована) банком. Прощені (анульовані) банком проценти за користування кредитом не є доходом платника податків, а тому база оподаткування повинна визначатись лише з суми, прощеної (анульованої) банком, яку позивач фактично отримав за банківським кредитом, без врахування інших платежів.

Вказана позиція узгоджується із правою позицією Верховного Суду, висловлено під час вирішення аналогічних правовідносин, а саме у постанові від 10.09.2018, справа №822/4594/13-а, від 04.06.2020 справа №807/3121/14.

Відповідно до пункту 161.4 статті 161 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Згідно із приписами статті 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Оподаткування процентів, сума яких обчислюється з урахуванням підпункту 164.2.8 пункту 164.2 статті 164 цього розділу, дивідендів, роялті та інвестиційного прибутку, нарахованих (виплачених) на користь фізичних осіб протягом звітного місяця, здійснюється податковим агентом під час кожного нарахування (виплати) із застосуванням ставки, встановленої абзацом першим цього пункту, що не виключає обов`язку отримувача таких доходів щодо здійснення річного перерахунку за сукупністю ставок, передбачених пунктом 167.5 цієї статті.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Судом встановлено, що станом на станом на 01.01.2012 року мінімальна заробітна плата становила 1073 грн. Тому десятикратний розмір становить 10730,00 грн.

З огляду на зазначене, спірне податкове повідомлення рішення підлягає розрахунку лише з огляду на розмір прощеного позивачу тіла кредиту - 80396,40 дол. США, еквівалент 642608,43 грн. за курсом НБУ станом на 17.10.2012 (7,993).

Розмір середньомісячного оподаткованого доходу - 642608,43 грн (тіло кредиту):12 місяців = 72179,84 грн. Сума перевищення середньомісячного оподаткованого доходу - 53550,70 грн. (мінус) 10730,00 грн. = 42820,70 грн. Сума податку становить: (10730,00 грн. *0,15 %) (плюс) (42820,70 грн. * 0,17%) * 12 місяців = 106668,23 грн.

Відповідно до приписів статті 123 Податкового кодексу України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Таким чином, розмір штрафної санкції з визначеної суми податку 106668,23 грн. має становити 26667,06 грн. (106668,23 грн. * 0,25%).

Підсумовуючи наведене, спірне податкове повідомлення рішення від 26.06.2014 № за формою «Р» підлягає скасуванню всього на суму 5150,42 грн. ((106668,23 грн. + 26667,06 грн.) - 138485,71 грн.), з яких 4120,34 грн. основного зобов`язання і 1030,08 грн. штрафних санкцій.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково.

Керуючись положеннями статей 6, 8, 9, 77, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 26.06.2014 № в частині визначення ОСОБА_1 грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 5150,42 грн. (п`ять тисяч сто п`ятдесят гривень 42 коп.), з яких 4120,34 грн. (чотири тисячі сто двадцять гривень 34 коп.) основного зобов`язання та 1030,08 грн. (одна тисяча тридцять гривень 08 коп.) штрафних санкцій.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка 33/19, Київ 33, 01033, ).

Третя особа: акціонерне товариство «УкрСисббанк» (, адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12).

Суддя Н.М. Клименчук