Справа № 520/10593/2020
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2020-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

29 жовтня 2020 року Справа №520/10593/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) 11.08.2020 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі по тексту - відповідач), в якому просить:

- визнати бездіяльність Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні №61591386 за виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2020;

- зобов`язати Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вжити заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», у виконавчому провадженні №61591386 за виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2020 щодо примусовою виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2020 у справі № 5202/14348/19, неупереджено, ефективно, своєчасно і у повному обсязі.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем протиправно не вчиняються дії щодо примусового виконання рішення суду з підстав поважності причин такого невиконання. Вказує, що чинним законодавством не наділено відповідача правом здійснювати оцінку поважності чи неповажності причин невиконання рішення суду. На думку позивача, державним виконавцем не було здійснено жодних заходів примусового виконання рішення суду протягом п`яти місяців.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі №520/10593/2020 у порядку статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Цією ж ухвалою відповідачу надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - до 18.09.2020. Водночас, відповідача зобов`язано надати суду засвідчені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження №61591386.

Відповідачем через канцелярію суду 30.09.2020 надано відзив на позовну заяву, до якого додано засвідчені копії виконавчого провадження №61591386.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що штрафні санкції до боржника не застосовувались, оскільки невиконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду в Харківській області у частині виплати грошових коштів, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів. Зазначена правова позиція неодноразово викладалась Верховним Судом у постановах від 24.01.2018 (справа №405/3663/13-а) та від 13.06.2018 (справа №757/29541/14-а). Виходячи з наведеного, на думку відповідача, під час здійснення виконавчого провадження державним виконавцем бездіяльності не допущено, оскільки для виконання рішення суду державним виконавцем вжито всіх можливих заходів.

Згідно з частиною п`ятою статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши документи надані сторонами, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Судом з копії виконавчого провадження №61591386 встановлено, що ОСОБА_1 (стягувач) за виконавчим листом №520/14348/19, 18.03.2020 звернувся до відповідача з заявою про прийняття виконавчого листа №520/14348/19, виданого 12.03.2020 Харківським окружним адміністративним судом щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 01.10.2017 перерахунок та виплату призначеної пенсії ОСОБА_1 за вислугу років, відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ (у редакції станом на час призначення пенсії) з розрахунку 90 відсотків суми заробітної плати, на яку нараховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яка визначена у висновку судової економічної експертизи Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса від 05.12.2019 №24152 та складає 62180,66 грн. (шістдесят дві тисячі сто вісімдесят 66 копійок), без обмежень її максимального розміру, з урахуванням раніше проведених виплат.

На підставі вказаної заяви, 19.03.2020 відповідачем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №61591386 з примусового виконання виконавчого листа №520/14348/19, виданого Харківським окружним адміністративним судом 12.03.2020.

У пункті 2 вказаної постанови про відкриття виконавчого провадження №61591386 зазначено, що боржнику, Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області, необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Супровідний лист, яким підтверджено відправлення засобами поштового зв`язку постанови про відкриття виконавчого провадження, сформований відповідачем 19.03.2020.

Вказана постанова отримана позивачем від відповідача, що не заперечується та не спростовано сторонами у справі.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області листом від 08.04.2020 повідомило державного виконавця про те, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2020 у адміністративній справі №520/14348/19 виконано у частині нарахування, а саме протоколом від 16.03.2020 нараховано позивачу пенсію за період з 01.10.2017 - довічно.

У зв`язку з невиконанням боржником рішення суду від 31.01.2020 у адміністративній справі №520/14348/19 державним виконавцем 11.08.2020 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області направлено вимогу №30413 про надання копій документів, які підтверджують виконання зазначеного виконавчого документу (копію розпорядження з розрахунком, докази здійснення виплат) або надання письмових пояснень та причин невиконання рішення суду.

Водночас, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області попереджено про відповідальність у разі не виконання вимог державного виконавця.

Не погоджуючись з частковим виконанням рішення суду та незастосуванням до боржника заходів примусового характеру виконання рішень відповідно до статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» та санкції статті 75 Закону України «Про виконавче провадження», позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовано Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII.

Згідно положень статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цьогоь Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу (стаття 19 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною першою статті 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Таким чином, примусове виконання рішення суду розпочинається з прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої, пункту 1, 3 частини другої, пункту 22 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Згідно з пунктом 1 частини третьої, абзацом 1 частини четвертої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до пункту 1.8. Інструкції про проведення виконавчих дій, затверджену наказом Міністерства юстиції України від 15.12.99 №74/5 та зареєстровану в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №512/5 (із змінами) вимога державного виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов`язковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання державному виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення.

Отже, слід дійти висновку, що вимога державного виконавця є документом, який сприяє отриманню інформації від учасників виконавчого провадження з метою подальшого вчинення виконавчих дій виконавцем.

Відповідно до абзацу 1 частини шостої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до частин першої, другої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Отже, постанову про накладення штрафу виконавець приймає у зв`язку із невиконанням боржником рішення суду у строк, встановлений у постанові про відкриття виконавчого провадження та після перевірки виконання такого рішення.

З матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження №61591386 відкрито державним виконавцем 19.03.2020.

Пунктом 2 вказаної постанови про відкриття виконавчого провадження №61591386 боржнику, Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області, надано строк протягом 10 робочих днів для виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2020 у справі №520/14348/19.

Таким чином, у боржника, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, для виконання зазначеного рішення було з 19.03.2020 до 02.04.2020 включно, зокрема10 робочих днів, для виконання рішення суду.

У матеріалах справи відсутні докази того, що боржником, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, рішення суду виконано станом на 03.04.2020.

У матеріалах справи також відсутнє підтвердження того, що боржником до 02.04.2020 надано державному виконавцю обґрунтування неможливості виконання судового рішення.

Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що державним виконавцем не вчинені дії щодо вжиття заходів, передбачених статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, прийняття державним виконавцем постанови про накладення штрафу на боржника за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення.

Крім того, відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частиною 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При вказаних обставинах, суд дійшов висновків, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи із системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи наявні правові підстави для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКППП: НОМЕР_1 ) до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вулиця Ярослава Мудрого, 26, місто Харків, 61002, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язаннях вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні №61591386 за виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2020.

Зобов`язати Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вжити заходів, передбачених статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому провадженні №61591386 за виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2020 щодо примусовою виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2020 у справі № 5202/14348/19.

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 29.10.2020.

Суддя О.В. Ніколаєва