Справа № 520/14542/19
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2020-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Донець Л.О. , Мінаєвої О.М. ,
за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.,
представника позивача Романченко О.М.
представника відповідача Лантушенко Г.В.
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління ДПС у Харківській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (надалі по тексту відповідач), в якому просила суд:
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення №1-2031 від 12.04.2019 року про сплату земельного податку у сумі 2512,98 грн.

Стягнуто з Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 року стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 43143704) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок.

В іншій частині заяви відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2020 року апеляційні скарги Головного управління ДПС у Харківській області, ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2020 року та додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 року по справі № 520/14542/19 залишено без змін.

28.09.2020 року на адресу Другого апеляційного адміністративного суду надійшла заява від представника позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів, розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Виходячи з аналізу зазначеної норми, колегія суддів зазначає, що чинне законодавство передбачає можливість прийняття додаткового рішення, серед іншого, у разі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2020 року питання про судові витрати вирішено не було.

Представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового рішення в якій просить стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Харківській області витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Згідно зі статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частинами першою-п`ятою статті 134 КАС України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Загальний порядок розподілу судових витрат урегульовано статтею 139 КАС України, частиною першою якої встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до ст. 30 цього Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Приписи ч.9 ст. 139 КАС України містять критерії розподілу судових витрат, які суд повинен врахувати при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат.

Так, пунктами 1,2,4 ч. 9 ст. 139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04, п. 269).

З урахуванням вимог ч.7 ст. 139 КАС України позивачем до судових дебатів у суді апеляційної інстанції було заявлено вимогу про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу та надано докази витрат, які позивачем було сплачено у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Матеріалами справи підтверджено, що 09 грудня 2019 року Адвокатським бюро Олексія Романченко та ОСОБА_1 було укладено Договір № 19/12-2019. На виконання п. 6.2. даного договору 19 грудня 2019 року між Адвокатським бюро Олексія Романченко та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду № 7 до Договору № 19/12-2019 від 09.12.2019.

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 7 від 19.12.2019 р. до Договору № 19/12-2019 від 09.12.2019 р. Адвокатське бюро Олексія Романченко прийняло на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу в рамках адміністративної справи про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 1-2031 від 12.04.2019 р.

Відповідно до п. 3 Додаткової угоди № 7 від 19.12.2019 р. до Договору № 19/12-2019 від 09.12.2019 р. сторони погодили, що гонорар Адвокатського бюро за ведення справи, визначеної у п. 1 даної додаткової угоди, у суді апеляційної інстанції становить 3000,00 гривень у будь-якому випадку, навіть у разі ухвалення судом рішення не на користь Клієнта.

Відповідно до п. 9 Додаткової угоди № 7 від 19.12.2019 р. до Договору № 19/12-2019 від 09.12.2019 р. надання Адвокатським бюро правничої допомоги при розгляді справи у суді апеляційної інстанції включає: вивчення документів та матеріалів справи, вивчення рішення суду першої інстанції, підготовку та подання до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги або відзиву на апеляційну скаргу, за необхідності підготовку та подання до суду заяв та клопотань з процесуальних питань або заперечень на заяви та клопотання з процесуальних питань, участь у судових засіданнях, надання пояснень суду, підготовку та подання до суду інших документів, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, які необхідні для розгляду справи.

Отже, сума гонорару Адвокатського бюро є фіксованою та не залежить від витрат часу, обсягу підготовлених та поданих документів чи ухвалення судом рішення на користь клієнта.

28.09.2020 року між Адвокатським бюро Олексія Романченко та ОСОБА_1 було підписано Акт виконаних робіт № 9 до Договору № 19/12-2019 від 09.12.2019 р., відповідно до якого сторони погодили, що згідно із п. 1, 9 Додаткової угоди № 7 від 19.12.2019 р. до Договору № 19/12-2019 від 09.12.2019 р. Адвокатське бюро надало Клієнту правничу допомогу у Другому апеляційному адміністративному суді при розгляді справи № 520/14542/19, а саме: підготовлено апеляційну скаргу на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 року; підготовлено відзив на апеляційну скаргу ГУ ДПС у Харківській області від 07.07.2020 на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 року; підготовлено відзив на апеляційну скаргу ГУ ДПС у Харківській області від 07.07.2020 року на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2020 року; підготовлено заяву щодо понесених судових витрат на професійну правничу допомогу від 22.09.2020 року.

Загальний час, витрачений Адвокатським бюро на надання вищевказаної правової допомоги, становить 5 годин.

З матеріалів справи слідує, що позивачем вказаний гонорар не сплачено.

Приписами ч.7 ст. 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

В підтвердження факту надання представником позивача професійної правничої допомоги на суму 3000 грн останнім надано: копію договору про надання правової допомоги, додаткової угоди до договору, копію акту приймання передачі наданих послуг.

Відповідно до ч.7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи слідує, що представником позивача на адресу відповідача за вих. № 760/09-2020 від 28.09.2020 року надсилалася заява про ухвалення додаткового рішення, яка згідно штампу вхідної кореспонденції була отримана відповідачем 28.09.2020 року.

Між тим, на час винесення додаткового рішення про стягнення судових витрат відповідачем клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, не заявлялося та неспівмірність витрат не доводилася.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що розмір оплати послуг адвоката у розмірі 3000 грн, які просить представник позивача покласти на відповідача, є обгрунтованим, та відповідає критеріям ст. ст. 134, 139 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

Оскільки постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2020 року питання про судові витрати вирішено не було, то колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст. ст. 243, 252, 292, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Прийняти додаткову постанову, якою стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (61002, м. Харків, вул.Пушкінська,46, ідентифікаційний код юридичної особи 43143704) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 ( три тисячі) грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Макаренко Я.М.
Судді(підпис) (підпис) Донець Л.О. Мінаєва О.М.

Повний текст додаткової постанови виготовлений 30.10.2020 року