Справа № 400/4487/19
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2020-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2020 р. Справа № 400/4487/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Товариство з обмеженою відповідальністю «Електрім-2000», вул. Крилова, 7, м. Миколаїв, 54038; вул. 7 Слобідська, 70/8, м. Миколаїв, 54024
до відповідача:Чорноморської митниці Держмитслужби, вул. Гоголя, 13, м. Херсон, 73003
про:визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA 504180/2019/000020/2 від 22.11.19 р. і картки відмови № UA 504180/2019/00118 від 22.11.19 р.,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Електрім-2000» (далі позивач, ТОВ «Електрім-2000») звернулось до суду з адміністративним позовом до Миколаївської митниці Державної фіскальної служби України (далі Миколаївська митниця ДФС) про визнання протиправними та скасування рішення Миколаївської митниці ДФС в особі структурного підрозділу ВМО № 2 митного посту «Костянтинівка» UA 504180 про коригування митної вартості товарів № UA504180/3019/000020/2 від 22.11.2019 року та картки відмови № UA504180/2019/00118 від 22.11.2019 року в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA504180/2019/005248 від 22.11.2019 року.

Ухвалою від 21.12.2019 року суд прийняв справу до свого провадження та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 27.01.2020 року суд ухвалив розглядати справу за правилами загального позовного провадження та замінив відповідача у справі Миколаївську митницю ДФС його правонаступником Чорноморською митницею Держмитслужби (далі відповідач, Митниця).

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що під час декларування митної вартості товару, визначив його вартість за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), надавши всі підтверджуючі документи, проте Миколаївська митниця ДФС безпідставно здійснила коригування митної вартості товару шляхом його збільшення. На думку позивача, відповідач протиправно скоригував митну вартість товару, яким визначив митну вартість задекларованого позивачем товару за другорядним методом.

Митниця надала відзив на позовну заяву, в якому в задоволенні позву просила відмовити. В своєму відзиві Митниця зазначила, що позивачем не наданні первинні документи щодо вартості транспортних витрат та підстав не включення до митної вартості витрат або коштів на транспортування після ввезення на митну територію України. Таким чином, фактичні витрати із наданням транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень не відповідають заявленим декларантом, а надані документи містять обґрунтовані сумніви. Позивачем не підтверджено фактично сплачену вартість оцінюваного товару. З урахуванням зазначеного, відповідачем здійснено корегування митної вартості товару із застосуванням другорядного методу.

У поясненнях позивач зазначив, що митна вартість за митною декларацією № UA504180/2019/005248 від 22.11.2019 року складається з двох основних частин: ціна та додаткові витрати. Ціна чітко визначена умовами Контракту та відповідним Специфікаціям за фактичними поставками товару, та додатковою угодою, що були надані митному органу. Додаткові витрати, які були понесені та включені позивачем до митної вартості це транспортні витрати, що понесені під час транспортування товару. На вимогу Митниці позивачем надано усі необхідні документи, що підтверджують вартість товару. За таких обставин, позивач вважає, що наявні усі підстави для задоволення його позовних вимог.

Ухвалою від 19.10.2020 року суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду справи по суті.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

11.06.2018 року ТОВ «Електрім-2000» та компанією Elte Panj Elektrik Makine Muh. San. Tic. Ltd Sti, Туреччина, було укладено договір № 018Н-18 (далі та раніше за текстом Контракт), відповідно до умов якого продавець (іноземна компанія) бере на себе зобов`язання поставити та передати у власність покупця (ТОВ «Електрім-2000») обладнання в кількості, вартості, в строки і на умовах, зазначених у Контракті, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар на умовах Контракту.

21.11.2019 року на користь ТОВ «Електрим-2000» надійшов вантаж трансформатори електричні з рідким діелектриком відповідно до умов Контракту та Специфікації № 49/21761-01-03 від 17.09.2019 року. З метою проходження процедури розмитнення представником декларанта 22.11.2019 року було подано митну декларацію UA 504180/2019/005234 з відповідним комплектом супровідної документації.

22.11.2019 року Миколаївською митницею ДФС України в особі структурного підрозділу ВМО №2 митного посту «Костянтинівка» UA 504180 складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA504180/2019/00116 з причини невірно зазначеної дати платіжного доручення № 15 у переліку документів, що додано до митної декларації.

З метою декларування товару представником декларанта було подано нову митну декларацію № UA504180/2019/005248 від 22.11.2019 року.

Митна вартість товару в митних деклараціях заявлена за основним методом оцінки за ціною договору щодо товарів які імпортуються (вартість операції).

В якості основних документів для підтвердження митної вартості товару позивачем надані: Контракт; Специфікацію № 49/21761-0ПОЗ від 17.09.2019 року; інвойс № ELT838 від 14.11.2019 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 21.11.2019 року; пакувальний лист б/н від 14.11.2019 року; автотранспортну накладну № 529616 від 15.11.2019 року; сертифікат походження товару форми А № С 0983518 від 15.11.2019 року; договір про надання послуг митного брокера № 116 від 14.01.2018 року; договір про перевезення № 041Н-18 від 01.11.2018 року; митну декларацію № UA 504180/2019/005248/001 від 22.11.2019 року.

На вимогу Митниця позивачем додатково надані документи, що відносяться до даної поставки та підтверджують вартість товару, зокрема: декларація країни експортера № 19341200ЕХ391398 від 15.11.2019 року; декларація митної вартості; лист пояснення щодо розподілу транспортних витрат, експертний висновок ТИП № 120-1474; платіжне доручення № 13 від 02.10.2019 року та платіжне доручення № 15 від 12.11.2019року; листи про готовність товару до відвантаження; транспортна заява № 10.10.19 від 10.10.2019 року; листи щодо транспортних витрат.

22.11.2019 року за результатами контролю правильності визначення митної вартості вищевказаної партії товару Миколаївською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA504180/2019/000020/2 та карту відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA504180/2019/005248 від 22.11.2019 року.

Митну вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості резервним методом № 6, взявши за основу для визначення митної вартості відповідно до митної декларації № UA112070/2019/018905 від 11.11.2019 року.

З метою розмитнення товару, позивачем були подані до Митниці нову митну декларацію № ИА 504180/2019/005249 від 22.11.2019 року, в якій на вимогу митного органу вказав метод визначення митної вартості № 6. Одночасно з цим, оскільки позивач не погоджується з коригуванням митної вартості товару, товариство звернулось до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 1, 2, 3 ст. 53 Митного кодексу України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Статтею 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 ст. 54 Митного кодексу України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів.

Статтею 55 Митного кодексу України передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Таким чином, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (контракту) щодо товарів. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього кодексу.

Позивач та його контрагент встановили у контракті, що ціна договору зазначається у специфікаціях.

Посилання відповідача у відзиві на те, що митна вартість товару, заявлена декларантом не відповідає «дійсній ціні» імпортованого товару, на яку нараховуються митні платежі, ґрунтується на припущення та не підтверджені жодними доказами.

Відповідно до положень ст. 189 Господарського кодексу України ціна є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування.

Ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін. Суб`єкти господарювання використовують у своїй діяльності вільні та державні регульовані ціни.

Таким чином суб`єкти господарювання є вільними у визначенні умов договору, у т.ч. визначенні ціни договору.

Аналіз норм Митного кодексу України дає підстави зробити висновок, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Позивач на підтвердження заявленої митної вартості надав Митниці всі документи, які були у нього в наявності.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 77, 139, 194, 241 246, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Електрім-2000» (вул. Крилова, 7, м. Миколаїв, 54038; вул. 7 Слобідська, 70/8, м. Миколаїв, 54024, ) до Чорноморської митниці Держмитслужби (вул. Гоголя, 13, м. Херсон, 73003, ) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA504180/2019/000020/2 від 22.11.2019 року.

3. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA504180/2019/005248 від 22.11.2019 року.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чорноморської митниці Держмитслужби (вул. Гоголя, 13, м. Херсон, 73003, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Електрім-2000» (вул. Крилова, 7, м. Миколаїв, 54038; вул. 7 Слобідська, 70/8, м. Миколаїв, 54024, ) судові витрати у сумі 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 30.10.2020 року.

Суддя О.В. Малих