Справа № 280/2854/19
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2020-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 280/2854/19

адміністративне провадження № К/9901/6930/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж. М.,

суддів - Жука А. В., Мартинюк Н. М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Арбітражного керуючого ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування доручення, рішення, припису про недопущення повторних порушень, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.09.2019 (суддя - Сацький Р. В.) і постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 (колегія суддів у складі: Дурасової Ю. В., Божко Л. А., Лукманової О. М.),

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їхнє обґрунтування

У червні 2019 року Арбітражний керуючий ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, правонаступником якого є Південно-Східне міжрегіональне управління юстиції (м. Дніпро), Міністерства юстиції України, у якому просив: визнати нечинним та скасувати лист доручення Міністерства юстиції України від 24.01.2019 № 74/714-32-19/9.3.1 «Щодо проведення перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 »; визнати протиправним та скасувати рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих про застосування дисциплінарного стягнення до позивача у вигляді попередження, яке оформлено протоколом засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 16.04.2019; визнати протиправним та скасувати Припис Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 07.05.2019 № 12-П/19 про недопущення повторних порушень.

Позов обґрунтовано тим, що проведення перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 здійснено без належної правової підстави, а висновки перевірки щодо грубого порушення норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», на підставі яких винесено рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих про застосування дисциплінарного стягнення до позивача у вигляді попередження, яке оформлено протоколом засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 16.04.2019, та Припис від 07.05.2019 № 12-П/19 про недопущення повторних порушень, не відповідають дійсним обставинам справи та встановлені з суб`єктивним тлумаченням норм перевіряючими.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Запорізький окружний адміністративний суд рішенням від 10.09.2019, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020, позов задовольнив частково: визнав протиправним та скасував рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих про застосування дисциплінарного стягнення до арбітражного керуючого ОСОБА_1 у вигляді попередження, яке оформлено протоколом засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 16.04.2019; визнав протиправним та скасував Припис Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 07.05.2019 № 12-П/19 про недопущення повторних порушень.

Судові рішення мотивовано тим, що висновки комісії, викладені в Акті позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого № 6/19 від 27.02.2019, на підставі якого прийнято рішення про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді попередження на підставі подання від 11.03.2019 №1239, та винесено припис про недопущення повторних порушень від 07.05.2019 № 12-П/19 та розпорядження про усунення порушень від 07.05.2019 року № 12-р/19, є необґрунтованими, такими що суперечать діючому законодавству та судовій практиці, а саме, суб`єктивним припущенням та довільним трактуванням вимог нормативно-правових актів.

В частині відмови в задоволенні позову суд першої інстанції обґрунтував свою позицію тим, що лист-доручення Міністерства юстиції України від 24.01.2019 № 74/714-32-19/9.3.1 «Щодо проведення перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 » не є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке підлягає перегляду у відповідності до норм Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

В апеляційному порядку судове рішення першої інстанції переглядалося в частині задоволення позовних вимог.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Міністерство юстиції України подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Також Міністерство юстиції України вважає, що підставою для скасування вищезазначених судових рішень попередніх інстанцій є неврахування при винесенні рішення висновку з питання застосування норми права у подібних правовідносинах щодо бездіяльності арбітражних керуючих по формуванню ліквідаційної маси та пошуку майна банкрута і як наслідок цього грубості порушень арбітражним керуючим діючого законодавства з питань банкрутства, яке дослідив та надав свій висновок Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 05.09.2019 у справі № 910/10369/15. Крім того, на обґрунтування вимог касаційної скарги посилається на те, що арбітражний керуючий не є суб`єктом господарювання (підприємцем), тому застосування судом першої інстанції Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» до діяльності арбітражних керуючих є помилковим та свідчить про порушення норм матеріального права. Наголошує на тому, що арбітражний керуючий ОСОБА_1 протягом одного року та шести місяців з моменту призначення ліквідатором ПрАТ «Белокаменські вогнетриви», не застосувавши заходів по ефективному виявленню активів банкрута, що знаходяться у третіх осіб, а саме: не встановивши наявність/відсутність у ПрАТ «Белокаменські вогнетриви» договорів про спільну діяльність, земельних ділянок, унікальних об`єктів космічної діяльності, космічної техніки, сховищ та протирадіаційних укритій, здійснення банкрутом зовнішньоекономічної діяльності та проведення митного оформлення товарів за митними деклараціями, а також шляхом не проведення в повному об`ємі інвентаризації майна банкрута, не реалізував за найвищою ціною майнові активи (майно та майнові права) та не забезпечив максимально повне погашення вимоги кредиторів ПрАТ «Белокаменські вогнетриви», в тому числі вимоги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області. Також зазначає, що на момент проведення перевірки діяльності арбітражного керуючого, процедура ліквідації банкрута була на етапі реалізації майна, тобто реалізації сформованої ліквідаційної маси банкрута. Отже, виставляючи на аукціон ліквідаційну масу майна, яка не остаточно сформована, арбітражний керуючий порушив права та законні інтереси комітету кредиторів та банкрута шляхом позбавлення ПрАТ «Белокаменські вогнетриви» можливості виставити на аукціон все наявне майно банкрута та забезпечити продаж майна за більшою ціною, оскільки від об`єму (кількості) майна боржника та його продажної ціни напряму залежить обсяг задоволення кредиторських вимог ПрАТ «Белокаменські вогнетриви», що дало б змогу кредиторам боржника отримати погашення своїх кредиторських вимог в більшому розмірі, що також в свою чергу призвело до грубого порушення прав та законних інтересів ПрАТ «Белокаменські вогнетриви» та його кредиторів шляхом позбавлення їх права на отримання своєчасного, повного та кваліфікованого виконання арбітражним керуючим ОСОБА_1 повноважень ліквідатора. Крім цього, скаржник зазначає, що грубе порушення арбітражним керуючим ОСОБА_1 вимог законодавства про банкрутство полягало у сукупності дій (повноважень), які неналежним чином виконував позивач, разом з тим, суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення розділяє зазначене порушення на окремі порушення вимог законодавства. Таким чином, на думку скаржника, зазначене свідчить про те, що рішення судів попередніх інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального права, без повного і всебічного з`ясування всіх обставин справи, які мають значення для об`єктивного і правильного вирішення справи.

Позиція інших учасників справи

Відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду рішень судів попередніх інстанцій.

Рух касаційної скарги

Ухвалою Верховного Суду від 25.03.2020 відкрито касаційне провадження за скаргою Міністерства юстиції України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.09.2019 і Третього апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 28.10.2020 зазначену адміністративну справу призначив до розгляду в попередньому судовому засіданні.

Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи

Дорученням Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 08.02.2019 № 13-08/11 на підставі листа Управління Служби безпеки України в Запорізькій області від 14.01.2019 № 59/6/1-21нт та листа-доручення Міністерства юстиції України від 24.01.2019 № 74/714-32-19/9.3.1 «Щодо проведення перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 », було призначено проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 у строк з 14.02.2019 по 18.02.2019 включно, під час здійснення повноважень ліквідатора у справі господарського суду Запорізької області № 908/1254/14 про банкрутство ПрАТ «Белокаменські вогнетриви» з дослідженням питання: задоволення ліквідатором грошових вимог конкурсного кредитора банкрута.

Повідомленням Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 08.02.2019 № 10-2, яке арбітражним керуючим ОСОБА_1 отримано 08.02.2019, останнього було повідомлено про проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого.

12.02.2019 арбітражним керуючим ОСОБА_1 до Відділу з питань банкрутства Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області надано пояснення щодо суті перевіряємого питання та документи, що свідчать про вжиття заходів, спрямованих на виявлення та реалізацію майна ПрАТ «Белокаменські вогнетриви» з метою погашення кредиторських вимог.

За результатами відповідної перевірки (контрольного заходу) складено довідку про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 18.02.2019 № 4-д, яка отримана арбітражним керуючим ОСОБА_1 18.02.2019.

Позивачем для спростування висновків комісії, викладених у довідці від 18.02.2019 № 4-д, відповідно до пункту 6.1. Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 27.06.2013 № 1284/5, було надано письмові заперечення № 01-10/42 від 22.02.2019 та копії документів на 25 аркушах.

27.02.2019 комісією з перевірки Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області було складено Акт позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого № 6/19, в якому перевіряючими, зокрема, зазначено наступні порушення:

- абзаців сьомого та тринадцятого частини другої статті 41, частини першої статті 42 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від 22.12.2011 № 4212-VІ, що діє з 19.01.2013, а саме: арбітражним керуючим ОСОБА_1 на перевірку не надано доказів наявності/відсутності у ПрАТ «Белокаменські вогнетриви» земельних ділянок (Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області; Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області), унікальних об`єктів космічної діяльності, космічної техніки (Державного космічного агентства України), чи здійснював банкрут зовнішньоекономічну діяльність та чи проводив митне оформлення товарів за митними деклараціями (органи ДФС), сховищ та протирадіаційних укритій (Департамент з питань цивільного захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації, Департамент з питань цивільного захисту населення Донецької обласної державної адміністрації);

- грубого порушення вимог абзацу четвертого частини другої статті 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутам» в редакції від 22.12.2011 № 4212-VІ, що діє з 19.01.2013, в частині проведення ліквідатором інвентаризації майна банкрута, абзацу сьомого частини другої статті 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від 22.12.2011 № 4212-VІ, що діє з 19.01.2013, в частині формування ліквідатором ліквідаційної маси банкрута, абзацу тринадцятого частини другої статті 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від 22.12.2011 № 44212-VІ, що діє з 19.01.2013, в частині вжиття ліквідатором заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб, абзацу першого частини першої статті 42 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від 22.12.2011 № 4212-VІ, що діє з 19.01.2013, в частині включення до складу ліквідаційної маси усіх видів майнових активів (майна та майнових прав) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, абзацу п`ятнадцятого частини другої статті 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від 22.12.2011 № 4212-VІ, що діє з 19.01.2013, в частині продажу майна банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, абзацу першого частини першої статті 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від 22.12.2011 № 4212-VІ, що діє з 19.01.2013, в частині спрямування коштів, одержаних від продажу майна банкрута, на задоволення вимог кредиторів, частини третьої статті 98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від 22.12.2011 № 4212-VІ, що діє з 19.01.2013, відповідно до якої під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство, а саме, арбітражний керуючий ОСОБА_1 , під час реалізації своїх прав та обов`язків діяв несумлінно та нерозумно, без урахування інтересів ПрАТ «Белокаменські вогнетриви» та його кредиторів, та не застосувавши заходів по ефективному виявленню активів банкрута шляхом проведення в повному об`ємі пошуку та поверненню майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб, а також не проведення в повному об`ємі інвентаризації майна банкрута та реалізацію за найвищою ціною, діяв недобросовісно, нерозсудливо, не з метою, з якою ці права та обов`язки йому надано, необґрунтовано, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), не діяв у межах та спосіб, що передбачені законодавством України про банкрутство, фактично свідомо не забезпечив максимально повне погашення вимоги кредиторів ПрАТ «Белокаменські вогнетриви», зокрема Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області у розмірі 367 827,00 грн, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та його кредиторів шляхом позбавлення ПрАТ «Белокаменські вогнетриви» можливості виставити на аукціон все наявне майно банкрута та забезпечити продаж майна за більшою ціною, оскільки від об`єму (кількості) майна боржника та його продажної ціни напряму залежить обсяг задоволення кредиторських вимог ПрАТ «Белокаменські вогнетриви», що дало б змогу кредиторам боржника отримати погашення своїх кредиторських вимог в більшому розмірі, що також в свою чергу призвело до грубого порушення прав та законних ПрАТ «Белокаменські вогнетриви» та його кредиторів шляхом позбавлення їх права на отримання своєчасного, повного та кваліфікованого виконання арбітражним керуючим ОСОБА_1 повноважень ліквідатора, передбачених абзацом четвертим частини другої статті 41 абзацом сьомим частини другої статті 41, абзацом тринадцятого частини другої статті 41, абзацом першим частини першої статті 42, абзацом п`ятнадцятим частини другої статті 41, абзацом першим частини першої статті 45, частиною першою та другою статті 49, частиною третьою статті 98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від 22.12.2011 № 4212-VІ, що діє з 19.01.2013, оскільки виконання в повному обсязі жодного із перерахованих вище повноважень та обов`язків і норм законодавства не були підтверджені ліквідатором ПрАТ «Белокаменські вогнетриви», арбітражним керуючим ОСОБА_1 документально.

На підставі Акту позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого № 6/19 від 27.02.2019, листом Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 01.03.2019 № 13-04/1563, внесено подання про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення.

Рішенням Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих про застосування дисциплінарного стягнення до арбітражного керуючого ОСОБА_1 , яке оформлено протоколом засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 16.04.2019, до арбітражного керуючого ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження.

Після повернення матеріалів позапланової невиїзної перевірки арбітражного керуючого ОСОБА_1 . Головним територіальним управлінням юстиції у Запорізькій області винесено припис про недопущення повторних порушень від 07.05.2019 № 12-П/19 та розпорядження про усунення порушень від 07.05.2019 № 12-р/19.

Не погоджуючись із визначенням «грубого» характеру правопорушення, на підставі чого винесено рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих про застосування дисциплінарного стягнення до позивача у вигляді попередження, яке оформлено протоколом засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 16.04.2019, та Припису від 07.05.2019 № 12-П/19 про недопущення повторних порушень, вважаючи останні довільним трактуванням перевіряючих, що призвело до порушення статті 19 Конституції України та приписів Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів, позивач звернувся із даним позовом до суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Релевантні джерела права й акти їхнього застосування

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів установлює Закон України від 14.05.1992 № 2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин).

Арбітражний керуючий - фізична особа, призначена господарським судом у встановленому порядку в справі про банкрутство як розпорядник майна, керуючий санацією або ліквідатор з числа осіб, які отримали відповідне свідоцтво і внесені до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України (стаття 1 цього Закону).

Згідно з частинами першою та третьою статті 4 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» арбітражні керуючі є суб`єктами незалежної професійної діяльності. Право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) надається особі, яка отримала відповідне свідоцтво у порядку, встановленому цим Законом, та внесена до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, проведення аналізу його фінансового становища, а також визначення наступної оптимальної процедури (санації, мирової угоди чи ліквідації) для задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів.

Частиною другою статті статі 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема: проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 42 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, крім грошових коштів, що знаходяться на банківському рахунку умовного зберігання (ескроу) банкрута, об`єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об`єктів комунальної інфраструктури, які в разі банкрутства підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством, у комунальну власність відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

Відповідно до частини третьої статті 98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство.

Частиною четвертою статті 106 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що у разі виявлення під час перевірки порушень норм законодавства в роботі арбітражного керуючого, державний орган з питань банкрутства може зупинити діяльність арбітражного керуючого та передати матеріали на розгляд дисциплінарній комісії для накладення на порушника дисциплінарних стягнень.

Згідно з частиною другою статті 107 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено, що арбітражні керуючі (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) несуть дисциплінарну відповідальність в порядку, встановленому цим Законом.

Державний орган з питань банкрутства за поданням Дисциплінарної комісії накладає на арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) дисциплінарні стягнення (частина третя статті 107 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»).

Згідно з частиною першою статті 108 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дисциплінарна комісія утворюється у встановленому державним органом з питань банкрутства порядку для здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), перевірки організації їх роботи, дотримання ними вимог законодавства з питань банкрутства та правил професійної етики.

Відповідно до частини четвертої статті 108 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дисциплінарна комісія розглядає заяви, скарги та подання на арбітражних керуючих; організовує перевірку оприлюднених фактів, що принижують честь і гідність арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів); надає консультації і рекомендації, а також готує методичні розробки з питань професійної етики арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) та застосування прогресивних практик; приймає рішення про застосування до арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) дисциплінарних стягнень.

Частиною першою статті 109 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що дисциплінарними стягненнями, що накладаються на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), є: 1) попередження; 2) позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Контроль за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією або ліквідаторів) регулюється Порядком контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013 № 1284/5, зареєстрованим Міністерством юстиції України 03.07.2013 за № 1113/23645 (далі - Порядок № 1284/5; який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 1.3 Порядку № 1284/5 контроль за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) здійснюють Мін`юст як державний орган з питань банкрутства та за його дорученням головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі як територіальні органи з питань банкрутства. Мін`юст та його територіальні органи з питань банкрутства є органами контролю.

Пунктами 2.1-2.4 Порядку № 1284/5 визначено, що контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється шляхом проведення планових і позапланових перевірок. Контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється на предмет дотримання ними вимог Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, Закону, іншого законодавства з питань банкрутства та законодавства про оплату праці. Здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих складається з таких етапів: проведення перевірки, складання довідки про результати перевірки діяльності арбітражного керуючого (далі - Довідка); надання арбітражним керуючим комісії заперечень щодо Довідки та (або) усунення зазначених у Довідці порушень; складення акта перевірки з урахуванням Довідки, заперечень та усунутих арбітражним керуючим порушень. Строк проведення перевірки не може перевищувати для: планової - восьми робочих днів; позапланової - трьох робочих днів.

Згідно з пунктом 2.6 Порядку № 1284/5 підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, звернення (скарги) фізичних та юридичних осіб щодо дій арбітражного керуючого з викладенням обставин невиконання або неналежного виконання ним покладених на нього повноважень, з яких вбачається необхідність проведення контролю.

Підпунктами 2.6.1-2.6.3 пункту 2.6 Порядку № 1284/5 позапланова перевірка здійснюється органом контролю за наявності згоди Мін`юсту на її проведення, крім випадків проведення позапланової перевірки з підстав, передбачених абзацами п`ятим і шостим пункту 2.6 цього розділу. У разі надходження на адресу територіального органу з питань банкрутства звернення від фізичної чи юридичної особи про невиконання або неналежне виконання арбітражним керуючим покладених на нього повноважень територіальний орган з питань банкрутства надсилає відповідне звернення до Мін`юсту для вирішення питання щодо проведення позапланової перевірки. Мін`юст аналізує звернення, які надійшли на його адресу, та, у разі якщо з таких звернень вбачається необхідність проведення додаткового контролю з боку державного органу з питань банкрутства, здійснює позапланову перевірку або зобов`язує територіальний орган з питань банкрутства провести позапланову перевірку.

Відповідно до підпункту 6.6.3 пункту 6.6 Порядку № 1284/5 у резолютивній частині акта перевірки комісією з урахуванням Довідки та пояснень, зауважень, заперечень і документів, наданих арбітражним керуючим, або усунених порушень, а також Висновку (у разі якщо територіальний орган з питань банкрутства було зобов`язано надіслати Довідку до Мін`юсту для проведення її аналізу) робиться висновок щодо наявності (відсутності) порушень законодавства з питань банкрутства в діяльності арбітражного керуючого. У разі виявлення за результатами перевірки порушень у резолютивній частині акта перевірки зазначаються всі порушення з посиланням на конкретні структурні одиниці нормативно-правових актів. Довільне викладення або трактування вимог нормативно-правових актів не допускається. Порушення, усунені арбітражним керуючим до моменту складання акта перевірки, вважаються такими, що не вчинені, та в резолютивній частині акта перевірки не вказуються. У резолютивній частині акта перевірки окремо зазначаються порушення, щодо яких органом контролю буде винесено розпорядження про усунення порушень, та порушення, щодо яких буде винесено припис про недопущення повторних порушень.

Згідно з пунктом 6.9 Порядку № 1284/5 у разі виявлення під час перевірки порушень у діяльності арбітражного керуючого орган контролю на підставі акта перевірки за наявності відповідних підстав виносить припис про недопущення повторних порушень (додаток 9) (далі - припис) та (або) розпорядження про усунення виявлених порушень (додаток 10) (далі - розпорядження). Орган контролю виносить розпорядження щодо порушень, які можуть бути усунені арбітражним керуючим, а щодо інших порушень - припис. Припис або розпорядження виноситься органом контролю на підставі акта перевірки не пізніше ніж на третій робочий день з дня підписання акта перевірки та надається арбітражному керуючому особисто або надсилається йому рекомендованим листом та електронною поштою.

Пунктом 6.13 Порядку № 1284/5 визначено, що у разі виявлення за результатами перевірки порушень, які є підставою для внесення до Дисциплінарної комісії подання щодо застосування до арбітражного керуючого дисциплінарних стягнень, орган контролю обов`язково зазначає про це в акті перевірки. У такому випадку припис та (або) розпорядження не складаються до моменту прийняття Дисциплінарною комісією рішення за результатом розгляду подання.

Згідно з пунктом 7.1 Порядку № 1284/5 підставами для накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення є, серед іншого, грубе порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута).

Відповідно до пункту 7.4 Порядку № 1284/5 дисциплінарними стягненнями, що накладаються на арбітражного керуючого, є: попередження; позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Приписами пункту 4 Положення про Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України 11.01.2013 № 81/5, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що комісія відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, розглядає подання структурного підрозділу Мін`юсту, відповідального за забезпечення виконання Мін`юстом повноважень державного органу з питань банкрутства, про застосування дисциплінарного стягнення до арбітражного керуючого.

Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить із такого.

Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Міністерство юстиції України у касаційній скарзі зазначає, що підставою для скасування вищезазначених судових рішень попередніх інстанцій є неврахування при винесенні рішення висновку з питання застосування норми права у подібних правовідносинах щодо бездіяльності арбітражних керуючих по формуванню ліквідаційної маси та пошуку майна банкрута і як наслідок цього грубості порушень арбітражним керуючим діючого законодавства з питань банкрутства, яке дослідив та надав свій висновок Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 05.09.2019 у справі № 910/10369/15.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та відповідно до матеріалів справи, предметом перевірки, яка була здійснена Головним територіальним управлінням юстиції у Запорізькій області, є: додержання арбітражним керуючим ОСОБА_1 вимог Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», іншого законодавства з питань банкрутства та законодавства про оплату праці під час здійснення повноважень ліквідатора у справі господарського суду Запорізької області № 908/1254/14 про банкрутство ПрАТ «Белокаменські вогнетриви» з дослідженням питання: задоволення ліквідатором грошових вимог конкурсного кредитора банкрута - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області у розмірі 367 827,00 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 17.08.2017 у справі № 908/1254/14 про банкрутство ПрАТ «Белокаменські вогнетриви» припинено повноваження арбітражного керуючого ОСОБА_2 , ліквідатором Банкрута визначено арбітражного керуючого ОСОБА_1 .

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач зазначав, що в ході ліквідаційної процедури Банкрута (ПрАТ «Белокаменські вогнетриви») ліквідатором направлені запити до державних органів, що здійснюють реєстрацію речових прав на майно щодо наявності майна зареєстрованого за ПрАТ «Белокаменські вогнетриви».

В силу отриманих відомостей від державних органів, що здійснюють реєстрацію речових прав на майно, та аналізу відкритих баз/реєстрів даних ліквідатором встановлено нерухоме та рухоме майно: квартира АДРЕСА_1; майновий комплекс по АДРЕСА_4; 5 транспортних засобів (ВАЗ 21103 д/н НОМЕР_1 , ГАЗ 31029 д/н НОМЕР_2 , ВАЗ 21093 д/н НОМЕР_3 , ЗИЛ 130 д/н НОМЕР_4 , ЗИЛ-ММЗ д/н НОМЕР_5 ).

Окремо додатковою перевіркою відомостей встановлено наявність договору 2003 року купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 . За результатами отриманої інформації та документів ліквідатором проведено заходи з реєстрації права власності за ПрАТ «Белокаменські вогнетриви» на квартиру АДРЕСА_2 .

З метою огляду вказаного майна та проведення інвентаризації майна Банкрута, ліквідатором здійснено виїзд за місцезнаходженням майна, за результатами огляду майна встановлено, що: майновий комплекс по АДРЕСА_4 знаходиться у зруйнованому та не придатному до використання стані; квартира АДРЕСА_3 знаходиться у незадовільному стані та потребує ремонту; квартири АДРЕСА_2 знаходиться у задовільному стані, проте потребує ремонту; транспортні засоби (ВАЗ 21103 д/н НОМЕР_1 , ГАЗ 31029 д/н НОМЕР_2 , ВАЗ 21093 д/н НОМЕР_3 , ЗИЛ 130 д/н НОМЕР_4 , ЗИЛ-ММЗ д/н НОМЕР_5 ) не виявлені.

З метою пошуку транспортних засобів Банкрута ліквідатором направлено заяву до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про оголошення вказаних транспортних засобів в розшук. На даний час відомостей щодо затримання транспортних засобів не надходило.

На виконання приписів Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» між ліквідатором Банкрута та Центральною універсальною біржою укладено договори на проведення аукціону в електронній формі (за наслідками переможця конкурсу визначення організатора торгів з продажу майна Боржника, переможцем стала Центральна універсальна біржа).

Проведено перший, перший повторний, другий повторний аукціони, які передбачені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» без визначення переможця (потенційні покупці на вищезазначене майно відсутні, що обумовлено неліквідністю майна), ліквідатором ініційовано з метою визначення подальших заходів щодо реалізації майна (визначення початкової вартості, порядку продажу та ін.) проведення зборів кредиторів, яке 17.01.2019 не відбулося у зв`язку з відсутністю кворуму. Повторні збори кредиторів були призначені на 26.02.2019.

З приводу закриття банківських рахунків та виявлення грошового залишку ліквідатором також вчинені відповідні дії: вжито заходів щодо рахунків Боржника, які відкриті у ПрАТ КБ «Приватбанк», ПАТ «ПУМБ», ПАТ «Агропросперіс банк», а саме зняття арештів та закриття рахунків.

Порядок проведення контролю за діяльністю арбітражних керуючих з боку державного органу з питань банкрутства врегульовано статтею 106 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин (пункт 2.6 Порядку № 1284/5).

У разі виявлення під час перевірки порушень норм законодавства в роботі арбітражного керуючого, державний орган з питань банкрутства може зупинити діяльність арбітражного керуючого та передати матеріали на розгляд дисциплінарній комісії для накладення на порушника дисциплінарних стягнень (частина четверта статті 106 цього Закону).

Відповідно до пункту 1.3 Порядку № 1284/5 контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюють Мін`юст як державний орган з питань банкрутства та за його дорученням головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі як територіальні органи з питань банкрутства. Мін`юст та його територіальні органи з питань банкрутства є органами контролю.

Здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих в силу приписів пункту 2.3 Порядку № 1284/5 складається з таких етапів: проведення перевірки, складання довідки про результати перевірки діяльності арбітражного керуючого (далі - Довідка); надання арбітражним керуючим комісії заперечень щодо Довідки та (або) усунення зазначених у Довідці порушень; складення акта перевірки з урахуванням Довідки, заперечень та усунутих арбітражним керуючим порушень.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та відповідно до матеріалів справи, Головним територіальним управлінням юстиції у Запорізькій області дотримано етапи здійснення контролю за діяльністю позивача.

Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, звернення (скарги) фізичних та юридичних осіб щодо дій арбітражного керуючого з викладенням обставин невиконання або неналежного виконання ним покладених на нього повноважень, з яких вбачається необхідність проведення контролю (пункт 2.6 Порядку № 1284/5).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до повідомлення про проведення позапланової невиїзної перевірки позивача, підставою перевірки зазначено лист Управління Служби безпеки України Запорізької області від 14.01.2019 року № 59/6/1-21нт. Так, вказаний лист містить таке зазначення: «не задовільнив вимоги кредитора», «з метою недопущення соціальної дестабілізації в регіоні інформуємо для прийняття відповідного управлінського рішення про доцільність можливого проведення перевірки діяльності арбітражного керуючого ПАТ «Белокаменські вогнетриви».

Проте, як правильно встановлено судом апеляційної інстанції, інформація, викладена в листі Управління Служби безпеки України Запорізької області від 14.01.2019 № 59/6/1-21нт, не містить відомостей, які можуть вважатися підставою для проведення позапланової перевірки, у розумінні пункту 2.6 Порядку № 1284/5.

Таким чином, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що проведення перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 здійснено без належної правової підстави.

Водночас, судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до витягу з протоколу № 81/04/19 засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих до арбітражного керуючого ОСОБА_1 вирішено застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді попередження на підставі подання Департаменту з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України від 11.03.2019 № 1239 та внести подання до Міністерства юстиції України про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження.

Після повернення матеріалів позапланової невиїзної перевірки арбітражного керуючого ОСОБА_1 . Головним територіальним управлінням юстиції у Запорізькій області винесено припис про недопущення повторних порушень від 07.05.2019 № 12-П/19 та розпорядження про усунення порушень від 07.05.2019 № 12-р/19.

Так, в розпорядженні про усунення порушень від 07.05.2019 № 12-р/19 зазначено, що у термін до 10.06.2019 арбітражному керуючому ОСОБА_1 слід усунути порушення законодавства у такий спосіб: надати докази наявності/відсутності у ПрАТ «Белокаменські вогнетриви» земельних ділянок, унікальних об`єктів космічної діяльності, космічної техніки, чи здійснював банкрут зовнішньоекономічну діяльність чи проводив боржник митне оформлення товарів за митними деклараціями сховищ та протирадіаційних укритій, та подати в цей самий термін до Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у письмовій формі інформацію про їх усунення.

Приписом про недопущення повторних порушень від 07.05.2019 року № 12-П/19 приписано арбітражному керуючому ОСОБА_1 про недопущення у подальшій діяльності аналогічних правопорушень.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами перевірки позивача встановлено фактичне не отримання арбітражним керуючим відомостей щодо земельних ділянок, унікальних об`єктів космічної діяльності, космічної техніки, сховищ та протирадіаційних укритій, відомостей чи проводив Банкрут митне оформлення товарів за митними деклараціями. На спростування всіх інших порушень арбітражним керуючим разом із запереченнями надані відповідні документи.

Частина друга статті 109 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначає, що під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховується ступінь вини арбітражного керуючого, тяжкість вчиненого ним проступку, а також чи застосовувалися раніше до арбітражного керуючого дисциплінарні стягнення.

Пункт 7.1. Порядку № 1284/5 передбачає, що підставою для накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення є, зокрема, грубе порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута).

З аналізу викладених норм випливає, що перевіркою має бути встановлено як факт грубого порушення позивачем законодавства під час виконання своїх повноважень, так і наслідки таких його дій - грубе порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника.

При цьому Верховний Суд зауважує, що грубим порушенням арбітражним керуючим вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в контексті пункту 7.1 Порядку № 1284/5 є таке порушення вимог, що призвело до настання незворотних істотно-негативних наслідків для боржника (банкрута) чи його кредиторів, які можуть полягати, зокрема, у реальному заподіянні матеріальної шкоди боржнику (банкруту) чи його кредиторам, за умови наявності причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями (бездіяльністю) арбітражного керуючого і наслідками, що настали.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2019 у справі № 813/4449/15, від 12.06.2020 у справі № 815/2748/17, від 30.09.2020 у справі № 813/3692/17.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що матеріали справи не містять доказів, що порушення, встановлені під час проведення перевірки позивача, призвело до настання незворотних істотно-негативних наслідків для боржника (банкрута) чи його кредиторів; матеріали справи не містять доказів, зокрема, реального заподіяння матеріальної шкоди боржнику (банкруту) чи його кредиторам; відсутні докази нанесення шкоди боржнику або кредитору діями (бездіяльністю) арбітражного керуючого.

Також матеріали справи не містять доказів щодо таких висновків, які могли мати місце за результатами ухвалення судових рішень у справі господарського суду Запорізької області № 908/1254/14 про банкрутство ПрАТ «Белокаменські вогнетриви».

Частина третя статті 98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлює, що під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство. Тобто, відповідно до буквального змісту дана норма є узагальнюючою та містить оціночні категорії а не конкретизує які саме дії має вчиняти арбітражний керуючий.

Оскільки роз`яснення змісту «добросовісно, розсудливо, обґрунтовано» Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не містить, а частина 7 статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» вказує, у разі якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, припускає неоднозначне тлумачення прав і обов`язків суб`єкта господарювання або органу державного нагляду (контролю) та його посадових осіб, то рішення приймається на користь суб`єкта господарювання, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що порушення, встановлені відповідачем з посиланням на частину 3 статті 98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» фактично є суб`єктивним припущенням осіб, що здійснювали перевірку, довільним трактуванням вимог нормативно-правових актів, прагненням виявити порушення шляхом їх штучного створення.

Такий висновок на користь позивача узгоджується із абзацом 2 підпункту 6.6.3 пункту 6.6 Порядку № 1284/5, відповідно до якого при оформленні акту перевірки довільне викладення або трактування вимог нормативно-правових актів не допускається.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19.04.2018 у справі № 808/8461/14.

Отже, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що відповідачами не доведено настання незворотних істотно-негативних наслідків для боржника (банкрута) чи його кредиторів, які можуть полягати, зокрема, у реальному заподіянні матеріальної шкоди кредиторам банкрута, та наявності причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями (бездіяльністю) арбітражного керуючого і наслідками, що настали.

Враховуючи вищевикладене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що законодавством з питань банкрутства не визначено поняття «добросовісно, розсудливо, обґрунтовано», а вживання терміну «грубе порушення», враховуючи судову практику, за відсутності настання незворотних істотно-негативних наслідків для боржника (банкрута) чи його кредиторів та причино-наслідкового зв`язку, щодо порушень виявлених в ході перевірки є некоректним, недоречним та необґрунтованим, отже висновки осіб, що здійснювали перевірку є такими, що порушують приписи статті 19 Конституції України та абзацу 2 підпункту 6.6.3 пункту 6.6 Порядку № 1284/5.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що зважаючи на недоведеність відповідачами грубого порушення позивачем приписів законодавство про банкрутство, рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих про застосування дисциплінарного стягнення до арбітражного керуючого ОСОБА_1 у вигляді попередження, яке оформлено протоколом засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 16.04.2019, підлягає скасуванню.

Щодо визнання протиправним та скасування припису від 07.05.2019 № 12-П/19 про недопущення повторних порушень, Суд зазначає таке.

Згідно з абзацом 2 підпункту 6.6.3 пункту 6.6 Порядку № 1284/5, у разі виявлення за результатами перевірки порушень у резолютивній частині акта перевірки зазначаються всі порушення з посиланням на конкретні структурні одиниці нормативно-правових актів. Довільне викладення або трактування вимог нормативно-правових актів не допускається. Порушення, усунені арбітражним керуючим до моменту складання акта перевірки, вважаються такими, що не вчинені, та в резолютивній частині акта перевірки не вказуються.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в Акті позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого № 6/19 від 27.02.2019 та припису про недопущення повторних порушень від 07.05.2019 № 12-П/19, винесеного на підставі акту, зокрема зазначено наступні порушення: вимог абзацу 4 частини другої статті 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутам» в редакції від 22.12.2011 № 4212-VІ, що діє з 19.01.2013, в частині проведення ліквідатором інвентаризації майна банкрута; абзацу 7 частини другої статті 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від 22.12.2011 № 4212-VІ, що діє з 19.01.2013, в частині формування ліквідатором ліквідаційної маси банкрута; абзацу 13 частини другої статті 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від 22.12.2011 № 4212-VІ, що діє з 19.01.2013, в частині вжиття ліквідатором заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; абзацу 1 частини першої статті 42 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від 22.12.2011 № 4212-VІ, що діє з 19.01.2013, в частині включення до складу ліквідаційної маси усіх видів майнових активів (майна та майнових прав) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури; абзацу 15 частини другої статті 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від 22.12.2011 № 4212-VІ, що діє з 19.01.2013, в частині продажу майна банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів; абзацу 1 частини першої статті 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від 22.12.2011 № 4212-VІ, що діє з 19.01.2013, в частині спрямування коштів, одержаних від продажу майна банкрута, на задоволення вимог кредиторів; частини третьої статті 98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від 22.12.2011 № 4212-VІ, що діє з 19.01.2013, відповідно до якої під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство.

Проте, як встановлено судами попередніх інстанцій та відповідно до матеріалів справи, інвентаризаційні акти та відомості були надані комісії для проведення перевірки, а в акті встановлена відсутність відповідних порушень; продаж та реалізація майна Банкрута є окремою процедурою, що регулюється розділом 4 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а в акті відсутні будь-які записи щодо порушень розділу 4 Закону про банкрутство; порушення в частині спрямування коштів, одержаних від продажу майна банкрута, на задоволення вимог кредиторів не знаходить свого підтвердження, оскільки в ході ліквідаційної процедури ПАТ «Белокаменські вогнетриви» майно реалізовано не було, у зв`язку з низькою ліквідністю останнього, тобто коштів від продажу майна отримано не було.

Щодо інших порушень, відповідно до яких Головним територіальним управлінням юстиції у Запорізькій області винесено припис про недопущення повторних порушень від 07.05.2019 № 12-П/19, Суд зазначає таке.

Згідно з приписами пункту 6.9 Порядку № 1284/5, у разі виявлення під час перевірки порушень у діяльності арбітражного керуючого орган контролю на підставі акта перевірки за наявності відповідних підстав виносить припис про недопущення повторних порушень та (або) розпорядження про усунення виявлених порушень. Орган контролю виносить розпорядження щодо порушень, які можуть бути усунені арбітражним керуючим, а щодо інших порушень - припис.

Вказуючи на порушення вимог абзаців 7 та 13 частини другої статті 41, частини 1 статті 42 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від 22.12.2011 № 4212-VІ, що діє з 19.01.2013, і в приписі від 07.05.2019 № 12-П/19 і у розпорядженні від 07.05.2019 № 12-р/19, як порушення, яке підлягає усуненню і як порушення, яке усунути неможливо, Головне територіальне управління юстиції у Запорізькій області порушило вимоги пункту 6.9 Порядку № 1284/5.

Наведені обставини спростовують посилання скаржника в касаційній скарзі на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Посилання скаржника на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.09.2019 у справі № 910/10369/15 у контексті встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин у справі № 280/2854/19 не є релевантним, оскільки висновок Верховного Суду у справі № 910/10369/15, наведений у касаційній скарзі, стосується питання щодо порядку завершення ліквідаційної процедури банкрута .

Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень і погоджується з висновками судів попередніх інстанцій у цій справі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Оцінюючи доводи касаційної скарги, Верховний Суд виходить з того, що судами першої та апеляційної інстанцій було надано належну правову оцінку доводам, наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваних судових рішень, у касаційній скарзі не зазначено.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги залишає судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін, оскільки судами не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.

З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, підстави для скасування судових рішень відсутні.

Висновки щодо розподілу судових витрат

Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки Верховний Суд не змінює судові рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.09.2019 і Третього апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

СуддіЖ.М. Мельник-Томенко А.В. Жук Н.М. Мартинюк