Справа № 826/25832/15
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2020-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О.,

Безименної Н.В.

за участю секретаря судового засідання: Лещенко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Національного банку України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2020 року (повний текст виготовлено 06 серпня 2020 року) у справі за адміністративним позовом Іноземного підприємства «Ретал Україна» до Національного банку України, третя особа: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2015 року позивач, Іноземне підприємство «Ретал Україна», звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо непідтвердження можливості здійснення операції ІП «Ретал Україна» по купівлі іноземної валюти за заявою №JBKLF11040РG06 від 04 листопада 2015 року у сумі 3 000 000,00 доларів США (три мільйони доларів США) для перерахування за поліетилентерефталат згідно контракту №RU-AL-01 від 10 березня 2014 року, митних декларацій №142665 від 28 серпня 2014 року, №143005 від 08 вересня 2014 року, №143258 від 12 вересня 2014 року, №143260 від 12 вересня 2014 року, №144279 від 06 жовтня 2014 року, №144493 від 10 жовтня 2014 року, №144499 від 10 жовтня 2014 року;

- визнати протиправними дії відповідача щодо непідтвердження можливості здійснення операції ІП «Ретал Україна» по купівлі іноземної валюти за заявою №JBKLF11090PJEY від 09 листопада 2015 року у сумі 3 000 000,00 доларів США (три мільйони доларів США) для перерахування за поліетилентерефталат згідно контракту №RU-AL-01 від 10 березня 2014 року, митних декларацій №142665 від 28 серпня 2014 року, №143005 від 08 вересня 2014 року, №143258 від 12 вересня 2014 року, №143260 від 12 вересня 2014 року, №144279 від 06 жовтня 2014 року, №144493 від 10 жовтня 2014 року, №144499 від 10 жовтня 2014 року;

- визнати протиправними дії відповідача щодо непідтвердження можливості здійснення операції ІП «Ретал Україна» по купівлі іноземної валюти за заявою №JBKLF11120PLYB від 12 листопада 2015 року у сумі 3 000 000,00 доларів США (три мільйони доларів США) для перерахування за поліетилентерефталат згідно контракту №RU-AL-01 від 10 березня 2014 року, митних декларацій №142665 від 28 серпня 2014 року, №143005 від 08 вересня 2014 року, №143258 від 12 вересня 2014 року, №143260 від 12 вересня 2014 року, №144279 від 06 жовтня 2014 року, №144493 від 10 жовтня 2014 року, №144499 від 10 жовтня 2014 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №25-03001/85336 від 09 листопада 2015 року в частині непідтвердження можливості здійснення операції ІП«Ретал Україна» по купівлі іноземної валюти (доларів США) у сумі 3 000 000 (три мільйони доларів США) для перерахування за поліетилентерефталат згідно контракту №RU-AL-01 від 10 березня 2014 року, митних декларацій №142665 від 28 серпня 2014 року, №143005 від 08 вересня 2014 року, №143258 від 12 вересня 2014 року, №143260 від 12 вересня 2014 року, №144279 від 06 жовтня 2014 року, №144493 від 10 жовтня 2014 року, №144499 від 10 жовтня 2014 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №25-03001/86953 від 12 листопада 2015 року в частині непідтвердження можливості здійснення операції ІП «Ретал Україна» по купівлі іноземної валюти (доларів США) у сумі 3 000 000,00 (три мільйони доларів США) для перерахування за поліетилентерефталат згідно контракту №RU-AL-01 від 10 березня 2014 року, митних декларацій №142665 від 28 серпня 2014 року, №143005 від 08 вересня 2014 року, №143258 від 12 вересня 2014 року, №143260 від 12 вересня 2014 року, №144279 від 06 жовтня 2014 року, №144493 від 10 жовтня 2014 року, №144499 від 10 жовтня 2014 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №25-03001/88343 від 17 листопада 2015 року в частині непідтвердження можливості здійснення операції ІП «Ретал Україна» по купівлі іноземної валюти (доларів США) у сумі 3 000 000,00 (три мільйони доларів США) для перерахування за поліетилентерефталат згідно контракту №RU-AL-01 від 10 березня 2014 року, митних декларацій №142665 від 28 серпня 2014 року, №143005 від 08 вересня 2014 року, №143258 від 12 вересня 2014 року, №143260 від 12 вересня 2014 року, №144279 від 06 жовтня 2014 року, №144493 від 10 жовтня 2014 року, №144499 від 10 жовтня 2014 року;

- зобов`язати відповідача направити ПАТ КБ «Приватбанк» повідомлення про підтвердження операції ІП «Ретал Україна» по купівлі іноземної валюти (доларів США) у сумі 3 000 000,00 доларів США для перерахування за поліетилентерефталат згідно контракту №RU-AL-01 від 10 березня 2014 р., митних декларацій №142665 від 28 серпня 2014 року, №143005 від 08 вересня 2014 року, №143258 від 12 вересня 2014 року, №143260 від 12 вересня 2014 року, №144279 від 06 жовтня 2014 року, №144493 від 10 жовтня 2014 року, №144499 від 10 жовтня 2014 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року, позовні вимоги Іноземного підприємства «Ретал Україна» задоволено частково:

визнано протиправними дії Національного банку України щодо непідтвердження можливості здійснення операції Іноземного підприємства «Ретал Україна» по купівлі іноземної валюти за заявою №JBKLF11040РG06 від 04 листопада 2015 року у сумі 3 000 000,00 доларів США (три мільйони доларів США) для перерахування за поліетилентерефталат згідно контракту №RU-AL-01 від 10 березня 2014 року та митних декларацій №142665 від 28 серпня 2014 року, №143005 від 08 вересня 2014 року, №143258 від 12 вересня 2014 року, №143260 від 12 вересня 2014 року, №144279 від 06 жовтня 2014 року, №144493 від 10 жовтня 2014 року, №144499 від 10 жовтня 2014 року;

визнано протиправними дії Національного банку України щодо непідтвердження можливості здійснення операції Іноземного підприємства «Ретал Україна» по купівлі іноземної валюти за заявою №JBKLF11090PJEY від 09 листопада 2015 року у сумі 3 000 000,00 доларів США (три мільйони доларів США) для перерахування за поліетилентерефталат згідно контракту №RU-AL-01 від 10 березня 2014 року, митних декларацій №142665 від 28 серпня 2014 року, №143005 від 08 вересня 2014 року, №143258 від 12 вересня 2014 року, №143260 від 12 вересня 2014 року, №144279 від 06 жовтня 2014 року, №144493 від 10 жовтня 2014 року, №144499 від 10 жовтня 2014 року;

визнано протиправними дії Національного банку України щодо непідтвердження можливості здійснення операції Іноземного підприємства «Ретал Україна» по купівлі іноземної валюти за заявою №JBKLF11120PLYB від 12 листопада 2015 року у сумі 3 000 000,00 доларів США (три мільйони доларів США) для перерахування за поліетилентерефталат згідно контракту №RU-AL-01 від 10 березня 2014 року та митних декларацій №142665 від 28 серпня 2014 року, №143005 від 08 вересня 2014 року, №143258 від 12 вересня 2014 року, №143260 від 12 вересня 2014 року, №144279 від 06 жовтня 2014 року, №144493 від 10 жовтня 2014 року, №144499 від 10 жовтня 2014 року;

зобов`язано Національний банку України повторно розглянути питання щодо підтвердження операції Іноземного підприємства «Ретал Україна» по купівлі іноземної валюти у сумі 3 000 000,00 доларів США (три мільйони доларів США) для перерахування за поліетилентерефталат згідно контракту №RU-AL-01 від 10 березня 2014 року та митних декларацій №142665 від 28 серпня 2014 року, №143005 від 08 вересня 2014 року, №143258 від 12 вересня 2014 року, №143260 від 12 вересня 2014 року, №144279 від 06 жовтня 2014 року, №144493 від 10 жовтня 2014 року, №144499 від 10 жовтня 2014 року.

В іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 03 березня 2020 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року скасовано в частині задоволення позову, а справу в цій частині направлено до суду першої інстанції на новий розгляд. В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року у справі № 826/25832/15 залишено без змін.

Відтак, при здійсненні нового розгляду справи № 826/25832/15, Окружним адміністративним судом міста Києва розглядались позовні вимоги щодо:

- визнання протиправними дій відповідача щодо непідтвердження можливості здійснення операції ІП «Ретал Україна» по купівлі іноземної валюти за заявою №JBKLF11040РG06 від 04 листопада 2015 року у сумі 3 000 000,00 доларів США (три мільйони доларів США) для перерахування за поліетилентерефталат згідно контракту №RU-AL-01 від 10 березня 2014 року, митних декларацій №142665 від 28 серпня 2014 року, №143005 від 08 вересня 2014 року, №143258 від 12 вересня 2014 року, №143260 від 12 вересня 2014 року, №144279 від 06 жовтня 2014 року, №144493 від 10 жовтня 2014 року, №144499 від 10 жовтня 2014 року;

- визнання протиправними дій відповідача щодо непідтвердження можливості здійснення операції ІП «Ретал Україна» по купівлі іноземної валюти за заявою №JBKLF11090PJEY від 09 листопада 2015 року у сумі 3 000 000,00 доларів США (три мільйони доларів США) для перерахування за поліетилентерефталат згідно контракту №RU-AL-01 від 10 березня 2014 року, митних декларацій №142665 від 28 серпня 2014 року, №143005 від 08 вересня 2014 року, №143258 від 12 вересня 2014 року, №143260 від 12 вересня 2014 року, №144279 від 06 жовтня 2014 року, №144493 від 10 жовтня 2014 року, №144499 від 10 жовтня 2014 року;

- визнання протиправними дій відповідача щодо непідтвердження можливості здійснення операції ІП «Ретал Україна» по купівлі іноземної валюти за заявою №JBKLF11120PLYB від 12 листопада 2015 року у сумі 3 000 000,00 доларів США (три мільйони доларів США) для перерахування за поліетилентерефталат згідно контракту №RU-AL-01 від 10 березня 2014 року, митних декларацій №142665 від 28 серпня 2014 року, №143005 від 08 вересня 2014 року, №143258 від 12 вересня 2014 року, №143260 від 12 вересня 2014 року, №144279 від 06 жовтня 2014 року, №144493 від 10 жовтня 2014 року, №144499 від 10 жовтня 2014 року;

- зобов`язання відповідача направити ПАТ КБ «Приватбанк» повідомлення про підтвердження операції ІП «Ретал Україна» по купівлі іноземної валюти (доларів США) у сумі 3 000 000,00 доларів США для перерахування за поліетилентерефталат згідно контракту №RU-AL-01 від 10 березня 2014 р., митних декларацій №142665 від 28 серпня 2014 року, №143005 від 08 вересня 2014 року, №143258 від 12 вересня 2014 року, №143260 від 12 вересня 2014 року, №144279 від 06 жовтня 2014 року, №144493 від 10 жовтня 2014 року, №144499 від 10 жовтня 2014 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2020 року позовні вимоги задоволено частково:

визнано протиправними дії Національного банку України щодо непідтвердження можливості здійснення операції Іноземного підприємства «Ретал Україна» по купівлі іноземної валюти за заявою №JBKLF11040РG06 від 04 листопада 2015 року у сумі 3 000 000,00 доларів США (три мільйони доларів США) для перерахування за поліетилентерефталат згідно контракту №RU-AL-01 від 10 березня 2014 року та митних декларацій №142665 від 28 серпня 2014 року, №143005 від 08 вересня 2014 року, №143258 від 12 вересня 2014 року, №143260 від 12 вересня 2014 року, №144279 від 06 жовтня 2014 року, №144493 від 10 жовтня 2014 року, №144499 від 10 жовтня 2014 року.

визнано протиправними дії Національного банку України щодо непідтвердження можливості здійснення операції Іноземного підприємства «Ретал Україна» по купівлі іноземної валюти за заявою №JBKLF11090PJEY від 09 листопада 2015 року у сумі 3 000 000,00 доларів США (три мільйони доларів США) для перерахування за поліетилентерефталат згідно контракту №RU-AL-01 від 10 березня 2014 року, митних декларацій №142665 від 28 серпня 2014 року, №143005 від 08 вересня 2014 року, №143258 від 12 вересня 2014 року, №143260 від 12 вересня 2014 року, №144279 від 06 жовтня 2014 року, №144493 від 10 жовтня 2014 року, №144499 від 10 жовтня 2014 року.

визнано протиправними дії Національного банку України щодо непідтвердження можливості здійснення операції Іноземного підприємства «Ретал Україна» по купівлі іноземної валюти за заявою №JBKLF11120PLYB від 12 листопада 2015 року у сумі 3 000 000,00 доларів США (три мільйони доларів США) для перерахування за поліетилентерефталат згідно контракту №RU-AL-01 від 10 березня 2014 року та митних декларацій №142665 від 28 серпня 2014 року, №143005 від 08 вересня 2014 року, №143258 від 12 вересня 2014 року, №143260 від 12 вересня 2014 року, №144279 від 06 жовтня 2014 року, №144493 від 10 жовтня 2014 року, №144499 від 10 жовтня 2014 року.

В іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини у справі, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не вказав на будь-яке порушення Національним банком Постанови № 581 (оскільки відповідач діяв у точній відповідності до неї) та не вказав взагалі яку саме норму, якого саме нормативно-правового акту Національний банк порушив. Відповідач зазначає, що судом не застосовано пункт 7 Постанови № 581, неправильно застосовано підпункт 18 пункту 6 Полстанови № 581 та застосовано пункт 1 глави 1 розділу ІІ Положення № 281, який окремо від вказаних пунктів Постанови № 581 не мав застосовуватись.

Окрім того, апелянт наполягає на необхідності надання належної правової оцінки листу Національного банку України від 17 листопада 2015 року № 25-03001/88343 про запит додаткових документів.

19 жовтня 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив Іноземного підприємства «Ретал Україна», в якому позивач повністю підтримує позицію суду першої інстанції.

Заслухавши в судовому засіданні суддю доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, між позивачем (Покупець) та Постачальником UAB «Aliejynas» (Вільнюс, Литва) укладено контракт від 10.03.2014 №RU-AL-01 (далі по тексту - контракт), за умовами якого постачальник зобов`язується постачати та передавати у власність Покупця, а покупець приймати та своєчасно оплачувати товар - поліетилентерефталат.

Відповідно до додаткової угоди від 20.10.2015 №2 до контракту сторони дійшли згоди викласти пункт 2.5 статті 2 «Ціна, загальна вартість Контракту та умови розрахунків» у наступній редакції, зокрема: валюта Контракту - долар США. Валюта платежу - гривня та долар США.

Згідно з додатковою угодою від 23.10.2015 до контракту сторони дійшли згоди, що валюта платежу згідно додатку до контракту «Специфікація № 25» від 02.10.2014 в сумі 1 135 200,00 доларів США здійснюється у гривні.

Відповідно до умов контракту, товар (поліетилентерефталат) фактично імпортований в Україну згідно митних декларацій №142665 від 28 серпня 2014 року, №143005 від 08 вересня 2014 року, №143258 від 12 вересня 2014 року, №143260 від 12 вересня 2014 року, №144279 від 06 жовтня 2014 року, №144493 від 10 жовтня 2014 року, №144499 від 10 жовтня 2014 року.

Так, позивачем 04.11.2015 подано до ПАТ КБ «Приватбанк» заяву №JBKLF11040РG06 про купівлю іноземної валюти в сумі 3 000 000,00 доларів США для оплати за контрактом №RU-AL-01 від 10 березня 2014 року за поставлений поліетилентерефталат.

У свою чергу, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» направило відповідачу реєстр операцій ІП «Ретал Україна» з купівлі іноземної валюти в сумі 3 000 000,00 доларів США для перерахування на користь постачальника UAB «Aliejynas» (Вільнюс, Литва) за контрактом №RU-AL-01 від 10 березня 2014 року за поставлений товар поліетилентерефталат та копії документів (у сканованому вигляді), які є підставою для здійснення вказаних операцій.

Так, 09.11.2015 Національним банком України було направлено на адресу ПАТ КБ «Приватбанк» повідомлення №25-03001/85336 про не підтвердження заяви позивача з купівлі іноземної валюти в сумі 3 000 000,00 доларів США для перерахування на користь постачальника UAB «Aliejynas» (Вільнюс, Литва) за контрактом №RU-AL-01 від 10.03.2014. За наслідками отримання повідомлення від Національного банку України повідомлення №25-03001/85336 від 09.11.2015 про не підтвердження можливості здійснення операції ІП «Ретал Україна» ПАТ КБ «Приватбанк» надіслало позивачу листа від 04.11.2015 №JBKLF11040РG06 про купівлю іноземної валюти без виконання.

Позивач 09.11.2015 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» із заявою № JBKLF11090PJEY про купівлю іноземної валюти в сумі 3 000 000,00 доларів США для оплати за договором №RU-AL-01 від 10.03.2014 за поставлений поліетилентерефталат.

Однак, ПАТ КБ «Приватбанк» повторно повернуло заяву позивача №JBKLF11090PJEY про купівлю іноземної валюти, у зв`язку із отриманням від Національного банку України повідомлення від 12.11.2015 №25-03001/86953 про не підтвердження можливості здійснення операції з купівлі іноземної валюти.

З огляду на зазначене, 12.11.2015 позивач втретє направив на адресу ПАТ КБ «Приватбанк» заяву №JBKLF11120PLYB про купівлю іноземної валюти в сумі 3 000 000,00 доларів США для оплати за договором №RU-AL-01 від 10.03.2014, проте, і цю заяву повернуто ІП «Ретал Україна» без виконання, з огляду на повідомлення Національного банку України від 17.11.2015 №25-03001/88343 про не підтвердження можливості здійснення операції з купівлі іноземної валюти.

Вважаючи дії відповідача щодо непідтвердження можливості здійснення операції з купівлі іноземної валюти протиправними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив частково та зазначив, зокрема, що рішення №25-03001/88343, прийняте 17.11.2015, тобто у день складання та направлення ПАТ КБ «Приватбанк» листа-вимоги від 17.11.2015 №25-03001/88443 про надання документів та до спливу визначеного Національним банком України граничного строку надання таких документів (до 23.11.2015), що свідчить про його передчасність та необгрунтованість.

Також, суд першої інстанції вказав, що підставою для непогодження операції можуть бути лише визначені законодавством обставини. При цьому, відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд - погодити або непогодити операцію, існує лише один правомірний варіант поведінки.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про Національний банк України» (тут і далі - нормативно-правові актив редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

Приписами частини третьої статті 6 Закону України «Про Національний банк України» передбачено, що Національний банк у межах своїх повноважень сприяє фінансовій стабільності, в тому числі стабільності банківської системи за умови, що це не перешкоджає досягненню цілі, визначеної у частині другій цієї статті.

Так, згідно з пунктом 8 частини першої статті 7 Закону України «Про Національний банк України», Національний банк виконує такі функції, зокрема, здійснює банківське регулювання та нагляд на індивідуальній та консолідованій основі.

В силу статті 7 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного контролю і валютного регулювання» від 19.02.1993 №15-93 (далі - Декрет), у розрахунках між резидентами і нерезидентами в межах торговельного обороту використовуються як засіб платежу іноземна валюта та грошова одиниця України - гривня. Такі розрахунки здійснюються лише через уповноважені банки в порядку, установленому Національним банком України.

У свою чергу, підпунктом 18 пункту 6 постанови Правління Національного банку України від 03.09.2015 № 581 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» (далі - Постанова №581) визначено, що з метою недопущення недобросовісної практики проведення валютних операцій уповноважені банки формують реєстр операцій за дорученнями клієнтів із купівлі іноземної валюти/перерахування за межі України іноземної валюти/перерахування коштів у гривнях на користь нерезидентів через кореспондентські рахунки банків-нерезидентів у гривнях, відкриті в уповноважених банках/перерахування коштів, що здійснюється на користь нерезидентів через філії уповноважених банків, відкриті на території інших держав (далі - реєстр), та подають його до Національного банку України в день отримання від клієнта заяви про купівлю іноземної валюти/платіжного доручення.

Якщо сума заяви про купівлю іноземної валюти/платіжного доручення на перерахування за межі України іноземної валюти/платіжного доручення на перерахування коштів у гривнях на користь нерезидента через кореспондентський рахунок банку - нерезидента/платіжного доручення на перерахування коштів, що здійснюється на користь нерезидента через філії уповноважених банків, відкриті на території інших держав, у гривнях дорівнює або більше еквівалента 50000 доларів США на дату заяви/платіжного доручення, то уповноважений банк разом із реєстром подає копії документів (у сканованому вигляді), які є підставою для здійснення цих операцій. Інформація за заявами про купівлю іноземної валюти/платіжними дорученнями на перерахування коштів у гривнях на користь нерезидента через кореспондентський рахунок банку-нерезидента в гривнях/платіжними дорученнями на перерахування коштів, що здійснюється на користь нерезидента через філії уповноважених банків, відкриті на території інших держав, у яких сума менша, ніж зазначена, надається в реєстрі в узагальненому вигляді. Інформація за платіжними дорученнями в іноземній валюті на переказ коштів за межі України, у яких сума менша, ніж зазначена, до реєстру не надається.

Уповноваженим банкам забороняється проводити операцію клієнта в разі отримання від Національного банку України повідомлення про непідтвердження можливості її здійснення. Підтверджені операції можуть бути виконані не раніше четвертого операційного дня з дня подання уповноваженим банком інформації про ці операції в реєстрі.

З метою запобігання непродуктивному відпливу капіталу за кордон Національний банк України має право запитувати й отримувати від уповноваженого банку копії додаткових документів, необхідних для з`ясування обставин щодо конкретної операції, інформація про яку була подана у відповідному реєстрі. У цьому разі уповноважений банк не може здійснювати таку операцію до моменту отримання окремого підтвердження Національного банку України.

Як було визначено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, заяви від 04.11.2015 № JBKLF11040РG06, від 09.11.2015 № JBKLF11090PJEY, від 12.11.2015 № JBKLF11120PLYB про купівлю іноземної валюти в сумі 3 000 000,00 доларів США подані позивачем з метою виконання останнім покладених на нього зобов`язань за договором №RU-AL-01 від 10.03.2014 щодо постачання поліетилентерефталата.

В той же час, направляючи на адресу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» листи-повідомлення від 09.11.2015 №25-03001/85336, від 12.11.2015 №25-03001/86953 та від 17.11.2015 №25-03001/88343, Національним банком України не наведено жодних правових підстав із детальним обґрунтуванням такої неможливості, а лише зроблено посилання на нормативно-правові акти та листи Національного банку України, які не дають змоги чітко визначити причину такої відмови.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що Постановою Правління НБУ № 581 від 03.09.2015 року (далі - Постанова № 581) та іншим законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку не встановлено, що Національний банк має вказувати причини непідтвердження можливості здійснення операцій клієнтів уповноважених банків.

Колегія суддів не погоджується із вищевказаним твердженням апелянта, вважає вказані його необґрунтованим та таким, що суперечить нормам законодавства, з огляду на наступне.

Підпунктом 18 пункту 6 Постанови № 581 передбачено, що з метою недопущення недобросовісної практики проведення валютних операцій уповноважені банки формують реєстр операцій за дорученнями клієнтів із купівлі іноземної валюти/перерахування за межі України іноземної валюти/перерахування коштів у гривнях на користь нерезидентів через кореспондентські рахунки банків-нерезидентів у гривнях, відкриті в уповноважених банках/перерахування коштів, що здійснюється на користь нерезидентів через філії уповноважених банків, відкриті на території інших держав (далі - реєстр), та подають його до Національного банку України в день отримання від клієнта заяви про купівлю іноземної валюти/платіжного доручення.

Якщо сума заяви про купівлю іноземної валюти/платіжного доручення на перерахування за межі України іноземної валюти/платіжного доручення на перерахування коштів у гривнях на користь нерезидента через кореспондентський рахунок банку - нерезидента/платіжного доручення на перерахування коштів, що здійснюється на користь нерезидента через філії уповноважених банків, відкриті на території інших держав, у гривнях дорівнює або більше еквівалента 50000 доларів США на дату заяви/платіжного доручення, то уповноважений банк разом із реєстром подає копії документів (у сканованому вигляді), які є підставою для здійснення цих операцій;

Уповноваженим банкам забороняється проводити операцію клієнта в разі отримання від Національного банку України повідомлення про не підтвердження можливості її здійснення. Підтверджені операції можуть бути виконані не раніше четвертого операційного дня з дня подання уповноваженим банком інформації про ці операції в реєстрі.

Таким чином, направлення обслуговуючими банками в НБУ реєстрів та копій документів проводиться з метою недопущення недобросовісної практики проведення валютних операцій.

З огляду на вищенаведене, рішення про не підтвердження можливості здійснення операції, зазначеної у реєстрі, приймається НБУ лише внаслідок виявлення у операції ознак, що свідчать про її недобросовісний характер.

Так, колегією суддів встановлено, що на виконання вимог Постанови № 581 Позивач надав уповноваженому банку всі необхідні документи для формування ним реєстру операцій та передання його до НБУ для підтвердження можливості здійснення операцій.

В свою чергу, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» направив відповідачу реєстр операцій ІП «Ретал Україна» з купівлі іноземної валюти в сумі 3 000 000,00 доларів США для перерахування на користь постачальника UAB «Aliejynas» (Вільнюс, Литва) за контрактом №RU-AL-01 від 10 березня 2014 року за поставлений товар поліетилентерефталат та копії документів (у сканованому вигляді), які є підставою для здійснення вказаних операцій.

Операції, зазначені в реєстрі, здійснювалися позивачем в рамках ведення звичайної господарської діяльності з виробництва ПЕТ-форм.

Твердження відповідача в апеляційній скарзі про начебто наявність ознак фіктивності операцій, за якими НБУ прийняте рішення про їх не підтвердження, що оскаржується у даній справі, не підтверджується жодними доказами, а є лише припущеннями відповідача.

При цьому, послання апелянта на розпорядження Національного банку України від 11.11.2015 року № 645-р «Про створення комісії» жодним чином не підтверджує того, що операція позивача підпадала під операції з ознаками фіктивності, оскільки останнє стосується виключно факту формування такої комісії та визначення її завдань, при цьому не має жодного відношення саме до позивача.

Крім того, обґрунтування відповідачем не підтвердження операцій необхідністю запитання додаткових документів, на думку колегії суддів, в даному випадку тільки підтверджує протиправність дій відповідача, оскільки у разі необхідності запиту додаткових документів - Національний Банк України спочатку повинен був запитати додаткові документи, і тільки після їх розгляду приймати рішення про підтвердження чи не підтвердження операцій. Проте відповідачем не надані докази запитування додаткових документів до вчинення оскаржуваних дій від 09.11.2015 №25-03001/85336, від 12.11.2015 №25-03001/86953 та від 17.11.2015 №25-03001/88343.

При цьому, щодо надання правової оцінки наявного в матеріалах справи листа від 17.11.2015 року №25-03001/88443, колегія суддів зазачає наступне.

З вищевказаного листа від 17.11.2015 року №25-03001/88443 вбачається, що Національним банком України надано позивачеві строк до 23.11.2015 для надання копій документів, що пов`язані з розрахунками клієнта банку за Контрактом від 10.03.2014 №RU-AL-01, укладеним з UAB Aliejynas (Литва) за поставлений товар (поліетилен, виробник Китай) у 2014, та зазначено перелік відповідних документів, а саме:

- висновок банку про відсутність підозр, що така фінансова операція або її учасники, їх діяльність и джерела походження активів пов`язані із легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи пов`язані із вчиненням іншого суспільного небезпечного діяння, яке визначене Кримінальним кодексом України як злочин або за яке передбачені міжнародні санкції;

- анкету фінансового моніторингу клієнта Банку - ІП "Ретал Україна";

- виписки про рух коштів за останні 6 місяців поточного року клієнта банку - ІП "Ретал Україна";

- інформацію/документи щодо структури власності, кінцевих бенефіціарів власників (контролерів) та суті діяльності нерезидента - UAB Aliejynas (Литва);

- інформацію щодо виробника товару (Китай), який реалізується UAB Aliejynas (Литва);

- фінансову звітність (баланс та звітність про фінансові результати) підприємства - ІП "Ретал Україна" за 2014-2015 роки;

- пояснення ІП "Ретал Україна" щодо зазаченої операції;

- пояснення Aliejynas (Литва) (Великобританія) щодо фактичної заборгованості резидента за зазначеним контрактом;

- інші документи, які відносяться до цієї імпортної операції (за наявності).

Суд першої інстанції вірно відмітив, що рішення №25-03001/88343, прийняте 17.11.2015, тобто у день складання та направлення ПАТ КБ «Приватбанк» листа-вимоги від 17.11.2015 №25-03001/88443 про надання документів та до спливу визначеного Національним банком України граничного строку надання таких документів (до 23.11.2015), що свідчить про його передчасність та необгрунтованість.

Таким чином, оскільки спірне рішення №25-03001/88343 прийняте 17.11.2015, тобто в день складання листа-вимоги про надання документів позивачем, дії позивача щодо надання запитуваних документів ніяким чином абсолютно не могли вплинути на висновки прийнятого відповідачем в той же день рішення від 17.11.2015 № 25-03001/88343.

Щодо посилання відповідача на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 10 вересня 2015 року № К 800/26558/15 (справа № 826/14456/14), колегія суддів зазначає, що вказана ухвала не має відношення до даного спору, оскільки стосувалася зовсім інших правовідносин за участю інших сторін щодо зобов`язання утриматися від обмежувальних заходів на володіння, користування та розпорядження поточними та депозитними рахунками клієнтами уповноважених банків, які не є резидентами України, при прийнятті нових постанов НБУ.

Також колегія суддів відхиляє посилання апелянта на постанови Верховного Суду від 23 травня 2019 року у справі № 826/390/16 та від 01 березня 2018 року у справі №826/22282/15, оскільки у справі № 826/390/16 здійснення відповідачем не підтвердження валютних операцій було вчинено після отримання та аналізу документів за запитом, а у справі №826/22282/15 підставою не підтвердження можливості здійснення операції було чітко визначено недодержання вимог пункту 3.4 розділу III Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, Національним банком України як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності оскаржуваних дій та їх здійснення на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги не підтверджують порушення позивачем норм Податкового кодексу, жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2020 року.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог Іноземного підприємства «Ретал Україна» до Національного банку України, третя особа: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Національного банку України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2020 року - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст виготовлено 28.10.2020.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна