Справа № 819/1853/17
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2020-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 819/1853/17

адміністративне провадження № К/9901/54972/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Калашнікової О.В.,

суддів: Білак М.В., Губської О.А.,

у письмовому провадженні як суд касаційної інстанції справу за позовом Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Тернопільській області до виконуючого обов`язки головного лікаря комунального закладу Тернопільської районної ради «Тернопільське районне територіальне медичне об`єднання» Трача Івана Михайловича про застосування заходів реагування, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою виконуючого обов`язки головного лікаря комунального закладу Тернопільської районної ради «Тернопільське районне територіальне медичне об`єднання» Трача Івана Михайловича на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 січня 2018 року (суду у складі головуючого судді - Осташа А.В.) та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2018 року (суд у складі: головуючого судді-Сеника Р.П., суддів: Попка Я.С., Хобор Р.Б.)

І. СУТЬ СПОРУ

1. У жовтні 2017 року Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Тернопільській області (далі - позивач, УДСНС України в Тернопільській області) звернулося до суду з позовом до виконуючого обов`язки головного лікаря комунального закладу Тернопільської районної ради «Тернопільське районне територіальне медичне об`єднання» Трача Івана Михайловича (далі - відповідач), в якому просило застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді повного зупинення роботи Великоглибочецького стаціонарного відділення КЗ ТРР «ТРТМО» шляхом знеструмлення за адресою: Тернопільський район, с. Великий Глибочок, вул. Шевченка, 26.

1.1. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що під час позапланової перевірки відповідача були виявлені грубі порушення вимог нормативних актів у сфері пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. У зв`язку з виникненням таких обставин, за яких подальша експлуатація приміщень створює безпосередню загрозу для життя та здоров`я людей, у позивача наявні підстави для звернення до суду із вказаним позовом.

II ОБСТАВИНИ СПРАВИ

2. 27 вересня 2017 року УДСНС України у Тернопільській області винесено наказ №429 та посвідчення про проведення перевірки від 29 вересня 2017 року №66 на проведення позапланової перевірки території, приміщень та підвідомчих об`єктів Тернопільського районного територіального медичного об`єднання, розташованої за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, с.В.Глибочок, с.В.Бірки, с.Баворів, с.Мишковичі, зокрема і щодо додержання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки Комунального закладу Тернопільської районної ради Тернопільського районного медичного об`єднання (далі - КЗ ТРР ТРМО).

3. За результатами перевірки складено акт №52, в якому зафіксовано наступні порушення:

-стаціонарне відділення не забезпечено нормативною кількістю первинних засобів пожежогасіння (вогнегасниками);

-наявні первинні засоби пожежогасіння (вогнегасниками) у стаціонарному відділенні не прийшли технічне обслуговування;

-не проведено замір опору ізоляції електричної мережі стаціонарного відділення та перевірку спрацювання приладів захисту електричних мереж від короткого замикання, а також перевірку блискавкоприймачів системи блискавкозахисту;

-у приміщеннях стаціонарного відділення експлуатується тимчасова електромережа;

-приміщення стаціонарного відділення не обладнано системою автоматичної пожежної сигналізації;

-деревяні конструкції в елементах покриття не піддані вогнезахисній обробці (не проведено обробку вогнетривким розчином);

-наявне пожежне водоймище стаціонарного відділення знаходиться у неробочому стані та не відповідає вимогам нормативних актів з питань пожежної безпеки;

-наявні пожежне водоймище стаціонарного відділення знаходиться у неробочому стані та не відповідає вимогам нормативних актів з питань пожежної безпеки;

-наявні пожежні кран-комплекти не укомплектовані пожежними рукавами однакового діаметру та пожежними стволами;

-не проведено перевірку на працездатність внутрішнього протипожежного водопроводу;

-з`єднувальні коробки жил електропроводів у приміщеннях стаціонарно відділення не закриті кришками з негорючого матеріалу;

-з`єднання жил проводів електромережі не виконано за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів, а за допомогою скручування;

-електророзетки в приміщеннях відділення встановлені на горючій основі (аркуш справи 12-21).

4. Відповідач був ознайомлений із вказаним актом перевірки, заперечення до акту перевірки не подавались.

5. 20 жовтня 2017 року УДСНС України у Тернопільській області винесено припис №50 про усунення порушень вимог законодавства у сферах цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки.

6. Враховуючи встановлені під час перевірки порушення, УДСНС України у Тернопільській області звернулось до суду з позовом про застосування заходів реагування

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 січня 2018 року, залишеного без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2018 року, позовні вимоги задоволено.

7.1. Застосовано захід реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді повного зупинення роботи Великоглибочецького стаціонарного відділення комунального закладу Тернопільської районної ради "Тернопільське територіальне медичне об`єднання" шляхом знеструмлення будівлі вищезазначеного закладу, що розташоване за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, с.Великий Глибочок, вул Шевченка, 26.

8. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про наявність підстав для застосування заходів реагування, оскільки недотримання відповідачем вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки і цивільного захисту створює високий ступінь небезпечності, є реальним ризиком виникнення надзвичайних ситуацій та створює загрозу життю та здоров`ю людей.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВУ (ЗАПЕРЕЧЕННЯ)

9. Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення, прийнявши нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

10. В касаційній скарзі вказано, що судами попередніх інстанцій не прийнято до уваги те, що єдиною підставою для повного чи часткового зупинення діяльності підприємства є факт створення відповідачем загрози життю та здоров`ю людей у зв`язку із експлуатацією приміщень, і цей факт має бути доведеним належними та допустимими доказами. Однак, позивач не довів обґрунтованість обрання такого заходу, як повне зупинення роботи Великоглибочецького стаціонарного відділення комунального закладу «Тернопільське районне територіальне медичне об`єднання» з урахуванням виявлених у ході позапланової перевірки порушень.

11. Відповідачем вказано, що оскаржувані судові рішення прийняті без врахування та оцінки принципу пропорційності, що передбачає дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані такі заходи.

12. Також відповідачем зазначено, що повне зупинення роботи Великоглибочецького стаціонарного відділення комунального закладу «Тернопільське районне територіальне медичне об`єднання» є крайнім заходом, який несе значні негативні фінансові наслідки для відповідача, його працівників, тому має застосовуватись лише якщо іншими заходами неможливо забезпечити безпеку для життя та здоров`я людей. Дане відділення є медичною установою, яка надає невідкладну допомогу хворим. Застосування заходів реагування шляхом зупинення роботи шляхом відключення від електропостачання спричинить неможливість надання медичної допомоги, що буде загрозою для здоров`я та життя пацієнтів.

13. На думку представника позивача, під час розгляду справи судами попередніх інстанцій не було враховано, що на момент розгляду справи судом першої інстанції відповідачем частково були усунуті встановлені під час перевірки порушення вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки.

14. У касаційній скарзі наголошено, що позивачем визначено неналежного відповідача, а саме - виконуючого обов`язки головного лікаря, хоча перевірка проводилась відносно юридичної особи, а саме щодо структурного підрозділу КЗТРР «Тернопільського районного територіального медичного об`єднання» - Великоглибочецького стаціонарного відділення комунального закладу Тернопільської районної ради «Тернопільське районне територіальне медичне об`єднання».

15. УДСНС України у Тернопільській області подано відзив на касаційну скаргу відповідача, в якому позивач просив оскаржувані судові рішення залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

16. У відзиві зазначено, що Управління змушене звертатись до суду із позовом про застосування заходів реагування, оскільки виявлені під час перевірки порушення створюють загрозу життю та здоров`ю людей, які перебувають у відділенні та з врахуванням того, що вказані недоліки повторюються із року в рік.

17. Також представник Управління вказав, що під час розгляду цієї справи судом першої інстанції позивачем проведено позапланову перевірку даного об`єкту щодо виконання вимог припису від 20 жовтня 2017 року №50, і під час цієї перевірки встановлено часткове усунення порушень. Однак, підставою для скасування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) може бути лише повне виконання виявлених порушень.

V. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

18. Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

19. Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України від 05 квітня 2007 року № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон № 877).

20. Відповідно до статті 1 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

21. Пунктом 1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року №1052 (далі - Положення № 1052) Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.

22. Відповідно до пункту 3 Положення № 1052 основними завданнями ДСНС України є, зокрема, реалізація державної політики у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій, запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності; здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб.

23. Згідно зі статтею 64 Кодексу цивільного захисту України (далі - КЦЗ України) центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення. До складу центрального органу виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, і його територіальних органів входять: органи державного нагляду у сфері пожежного нагляду; органи державного нагляду у сфері цивільного захисту і техногенної безпеки; підрозділи забезпечення та інші структурні підрозділи.

24. Статтею 66 КЦЗ України передбачено, що центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.

25. Абзацом 1 частини першої статті 6 Закону № 877-V визначено, що підставою для здійснення позапланових заходів є подання суб`єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням.

26. Відповідно до частини сьомої статті 7 Закону № 877-V на підставі акту, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

27. За нормами частини п`ятої статті 4 Закону № 877-V виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути призупинені виключно за рішенням суду.

Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

28. Згідно з пунктом 12 частини першої статті 67 КЦЗ України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

29. За приписами частини другої статті 68 КЦЗ України, у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

30. Положеннями частини першої статті 70 КЦЗ України встановлено, що підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є, зокрема, недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами, нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій, неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання.

31. Відповідно до частини другої статті 70 КЦЗ України, повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

VI. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

32. 08 лютого 2020 року набув чинності Закон України від 15 січня 2020 року N460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон N 460-IX).

33. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону N 460-IX касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

34. Відповідач подав до Верховного Суду касаційну скаргу у цій справі у липні 2018 року.

35. Враховуючи дату подання касаційної скарги та вказані процесуальні норми, касаційний розгляд справи здійснюється в порядку, передбаченому КАС України в редакції, що діяв до набрання чинності Законом N 460-IX.

36. Частинами першою-третьою статті 341 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

37. Предметом спору у справі, що розглядається є застосування заходів реагування до відповідача у вигляді повного зупинення роботи Великоглибочецького стаціонарного відділення КЗ ТРР «ТРТМО».

38. Підставою звернення до суду слугувало встановлення під час позапланової перевірки відповідача порушень щодо додержання законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки (враховуючи відсутності системи автоматичної пожежної сигналізації; не оброблення дерев`яних конструкцій вогнетривким розчином; не здійснено з`єднання жил проводів електромережі за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів; відділення не забезпечено нормативною кількістю первинних засобів пожежогасіння (вогнегасників).

39. Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, дійшли висновку про наявність підстав для застосування заходів реагування, оскільки порушення, виявлені позивачем під час перевірки, становлять загрозу життю та/або здоров`ю працівників відділення та пацієнтів, і на момент розгляду справи в повному обсязі усунуті не були.

40. Колегія суддів Верховного Суду погоджується із таким висновком з огляду на наступне.

41. Згідно з абзацом 1 частини першої статті 6 Закону № 877-V підставою для здійснення позапланового заходу є подання суб`єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням.

42. Враховуючи, що позивач є спеціальним органом, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, суд зазначає, що належним доказом усунення зафіксованих в акті перевірки порушень є результати повторної перевірки.

43. Однак, матеріали справи не містять доказів про подання такої заяви відповідачем до звернення УДСНС України в Тернопільській області до суду із цим позовом, також відсутній висновок позивача про усунення відповідачем усіх порушень, зафіксованих в Акті №52.

44. Крім того, відповідач у разі усунення недоліків в повному обсязі, виявлених органом перевірки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, не позбавлений можливостей звернутись до суду першої інстанції з заявою про скасування заходів реагування щодо державного нагляду (контролю), застосованих судом за результатом розгляду адміністративної справи.

45. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 823/589/16 (провадження №К/9901/30861/18), від 05 грудня 2019 року у справі № № 805/1493/17-а (провадження №К/9901/45872/18), від 10 вересня 2020 року у справі № 620/1857/19 (провадження №К/9901/1451/20).

46. Також, суд звертає увагу сторін на те, що застосування заходів реагування у вигляді зупинення роботи стаціонарного відділення, є тимчасовим заходом, який направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об`єкті порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

47. При цьому, поняття "загроза життю та/або здоров`ю людини" є оціночним поняттям, яке лежить у сфері захисту населення, територій, навколишнього природного середовища та майна, функція контролю (нагляду) за чим, зокрема, покладена на позивача, посадові особи якого володіють спеціальними знаннями у цій сфері.

48. Відповідно до статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що право кожного на життя охороняється законом. Цей припис зобов`язує державу вживати належних заходів для захисту життя осіб, які знаходиться під її юрисдикцією. Слід зазначити, що це зобов`язання повинно тлумачитися як таке, що застосовується в контексті будь-якої діяльності, публічної чи ні, в якій право на життя може бути поставлене під сумнів.

49. Недодержання суб`єктами господарювання вимог у сфері техногенної та пожежної безпеки призводить до невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.

50. Виявлені порушення, зазначені в акті №52, зокрема, відсутності системи автоматичної пожежної сигналізації; не оброблення дерев`яних конструкцій вогнетривким розчином; не здійснення з`єднання жил проводів електромережі за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів; не забезпечення відділення нормативною кількістю первинних засобів пожежогасіння (вогнегасників) не можуть призвести до пожежі, проте, не усунення цих порушень, у разі виникнення пожежі, може створити умови, що призведуть до загибелі людей або ж нанесенню шкоди їх здоров`ю. У свою чергу, наявність цих порушень підтверджується матеріалами справи.

51. Також Верховний Суд наголошує на необґрунтованості доводів касаційної скарги щодо неналежного відповідача у справі, оскільки керівництво, зокрема, і забезпечення пожежної безпеки, розподіл коштів та на ті чи інші заходи, загальне керівництво структурними підрозділами, здійснює керівник юридичної особи, а в даному випадку виконуючий обов`язки головного лікаря комунального закладу.

52. Таким чином, враховуючи що відповідач не усунув усі порушення, виявлені під час перевірки та зафіксовані в акті № 52, колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій про наявність підстав для застосування заходів реагування.

53. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

54. Враховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій не допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних рішень, а доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в цих рішеннях, тому касаційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

V. СУДОВІ ВИТРАТИ

55. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Виконуючого обов`язки головного лікаря комунального закладу Тернопільської районної ради «Тернопільське районне територіальне медичне об`єднання» Трача Івана Михайловича залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 січня 2018 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2018 року- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді О.В. Калашнікова

М.В. Білак

О.А. Губська