Справа № 640/4268/20
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2020-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2020 року м. Київ № 640/4268/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СП ОІЛ ТРЕЙД» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС в м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «СП ОІЛ ТРЕЙД» (далі - позивач) з позовом до Державної податкової служби України (далі - відповідач 1, ДПС), Головного управління ДПС в м. Києві (далі - відповідач 2), у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління ДПС в м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі накладних або відмову в такій реєстрації №1401799/41708627 від 24.12.2019;

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління ДПС в м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі накладних або відмову в такій реєстрації №1394580/41708627 від 23.12.2019;

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління ДПС в м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі накладних або відмову в такій реєстрації №1394581/41708627 від 23.12.2019;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкові накладні №102 від 13.07.2019; №144 від 17.07.2019, №145 від 18.07.2019.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним було виписано податкові накладні №102 від 13.07.2019, №144 від 17.07.2019 та №145 від 18.07.2019 за результатами здійснених господарських операцій.

Вказані податкові накладені були направлені позивачем до податкового органу для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. В подальшому, як вказує позивач, ним були отримані квитанції про зупинення реєстрації податкових накладних з підстав їх відповідності підпункту 1.6 пункту 1 «Критеріїв ризиковості платника податків», у зв`язку з чим позивачу запропоновано подати пояснення з документами.

Позивачем направлено до податкового органу документи на підтвердження реальності здійснення господарських операцій за кожною з податкових накладних, проте, рішеннями 1401799/41708627 від 24.12.2019, № 1394580/41708627 від 23.12.2019 та №1394581/41708627 від 23.12.2019 позивачу відмовлено у реєстрації податкових накладних.

З вказаними рішеннями позивач не погоджується, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню з огляду на те, що, за твердженнями позивача, ним подано усі документи, що підтверджують реальність господарських операцій за податковими накладними, відповідачем, в свою чергу, не зазначено у квитанціях, якому саме критерію із викладеного у пункті 1.6. Критеріїв ризиковості платників податків відповідає позивач.

Також, позивач у позовній заяві послався на те, що Критерії ризиковості платника податків та критерії ризиковості здійснення операцій, зареєстровані в ДФС за №1962/99-99-29-01-01 від 07.08.2019 та введені в дію 08.08.2019, не є нормативно-правовим актом та не затверджені відповідним наказом, а тому, на думку позивача, вважаються такими, що не набрали чинності та не можуть бути застосовані.

Вказані вище обставини стали підставою для звернення до адміністративного суду з цією позовною заявою.

Відповідач 2, заперечуючи проти позовних вимог, послався на порядок зупинення та порядок здійснення моніторингу податкових накладних податковим органом, а також зазначив, що за результатами поданих позивачем податкових накладних та документів, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій платником податку, Головним управлінням ДПС в м. Києві прийнято рішення про відмову у реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Додатково відповідач послався на правову позицію Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 20.11.2019 у справі № 480/4006/18.

Не погоджуючись з доводами, викладеними у відзиві на позовну заяву, представником позивача у відповіді на відзив на позовну заяву зазначені обставини аналогічні тим, що викладені у самій позовній заяві.

Відповідач 1 відзиву на позовну заяву не надав з невідомих суду причин.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.03.2020 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Із заявою про розгляд справи у судовому засіданні учасники справи до суду не звертались.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «СП ОІЛ ТРЕЙД» зареєстровано як юридична особа з 06.11.2017, про що до реєстру внесено відповідний реєстраційний запис. Видами господарської діяльності є: за кодом КВЕД 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (основний); за кодом КВЕД 46.90 неспеціалізована оптова торгівля; за кодом КВЕД 49.41 вантажний автомобільний транспорт; за кодом КВЕД 52.21 допоміжне обслуговування наземного транспорту; за кодом КВЕД 52.24 транспортне оброблення вантажів; за кодом КВЕД 52.29 інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (https://usr.minjust.gov.ua/content/free-search/person-result).

25.09.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРЕНЕРДЖИ» (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СП ОІЛ ТРЕЙД» (далі - покупець) укладено договір поставки №25/09/18-3, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався передати, а покупець прийняти та оплатити газ вуглеводний скраплений на базисі поставки, в кількості, в асортименті, за цінами та термінами поставки відповідно до умов Договору та Додатків до нього, які є невід`ємною частиною Договору (пункт 1.1. договору).

Відповідно до пункту 2.2. договору вантажовідправником за умовами договору є особа, зазначена в залізничних або товарно-транспортних накладних в якості вантажовідправника, з яким постачальник або покупець уклали договір.

Згідно з наявною в матеріалах справи копією додатку №71 від 11.07.2019 до договору поставки №25/09/18-3 від 25.09.2018 постачальник зобов`язався передати у власність, а покупець прийняти товар «Газ нафтовий скраплений, згідно ДСТУ EN 589:2017, код УКТ ЗЕД » у кількості 18,520 т на загальну суму з ПДВ 336 031,32 грн.

Вказаний товар був прийнятий та оплачений покупцем - Товариством з обмеженою відповідальністю «СП ОІЛ ТРЕЙД», що підтверджується копією акта прийому - передачі №77 за фактичною ціною від 11.07.2019 та копією видаткової накладної № 1569 від 11.07.2019.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт придбання позивачем продукції - газу нафтового скрапленого.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 01.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СП ОІЛ ТРЕЙД» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОПАН ТРАНС СЕРВІС» (покупець) укладено договір поставки №01/04-1, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався впродовж строку дії даного договору за замовленнями покупця передавати у власність покупця газ вуглеводний скраплений (пропан-бутан технічний та/або пропан технічний та/або бутан технічний та/або фракція пропанова марки «Б»), а покупець зобов`язався приймати товар і здійснювати його оплату постачальнику згідно умов договору.

Згідно з пунктом 2.1. цього договору ціна товару визначається в національній валюті України (гривні) за одну тону товару, включає в себе ПДВ та фіксується у Додатках до Договору (Специфікаціях), видаткових накладних та/або рахунках на оплату, виставлених постачальником.

Відповідно до пункту 2.3 договору пунктом (місцем) завантаження товару у транспорт (автоцистерни) постачальника, від якого розраховується відстань до пункту (місця) вивантаження товару, вважається з баз зберігання компанії (ГНС, НПЗ, нафтобази).

Оплата кожної партії товару здійснюється покупцем на підставі видаткових накладних та/або виставлених постачальником рахунків. Оплата товару здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника (пункти 2.4, 2.7договору).

Пунктом 3.3. договору передбачено, що постачальник поставляє товар покупцю на умовах поставки FCA або DAP, згідно правил ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року. Конкретні умови поставки сторони вказують у додатку до договору (специфікації). Сторонами можуть бути обумовлені інші умови поставки, про що зазначається у відповідних додатках до договору (специфікаціях).

Як вбачається з наданої суду копії видаткової накладної №1009 від 13.07.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «СП ОІЛ ТРЕЙД» поставило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОПАН ТРАНС СЕРВІС» прийняло товар - газ вуглеводний зріджений (пропан-бутан технічний) (код УКТ ЗЕД 2711 12 97 00) вагою 18,580 т на суму 342 801,00 грн., у тому числі, ПДВ 57 133,50 грн.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів (нафти) № СОТ0001009 від 13.07.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «СП ОІЛ ТРЕЙД» поставило до пункту розвантаження Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОПАН ТРАНС СЕРВІС» (Київська область, Калинівка) газ вуглеводний зріджений (пропан-бутан технічний) (код УКТ ЗЕД 2711 12 97 00) вагою 18 580 кг.

Суд зазначає, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт придбання позивачем товару «газу вуглеводного зрідженого» у Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЕНЕРДЖИ», що підтверджується копією виписки по особовому рахунку позивача.

За результатом здійсненої господарської операції, позивачем складено податкову накладну № 102 від 13.07.2019, яку направлено до контролюючого органу для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За наслідками обробки податкових накладних, контролюючий орган надіслав позивачу квитанцію про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 30.07.2019 відповідно до якої податкова накладна № 102 від 13.07.2019 прийнята, однак її реєстрацію зупинено у зв`язку з відповідністю податкової накладної підпункту 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку. Разом з тим, позивачу запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Як зазначив позивач та що підтверджено матеріалами справи, на підтвердження здійснення вказаної господарської операції, позивачем направлено до податкового органу повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено №125 від 18.12.2019, разом поясненнями та документами, що підтверджують реальність здійснення господарської операції.

24.12.2019 Комісія Головного управління ДПС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації, прийняла рішення №401799/41708627 про відмову у реєстрації податкової накладної №102 від 13.07.2019, у зв`язку із ненаданням платником податків копій документів, а саме, первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.

Більш того, з матеріалів справи вбачається, що 17.07.2019 та 18.07.2019 позивачем складено податкові накладні №144 на суму 167 000,00 грн. у тому числі ПДВ 27 833,33 грн. та № 145 на суму 172 556,00 грн. у тому числі ПДВ 28 759,33 грн., які направлено до контролюючого органу для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Суд зауважує, що відповідно до виписки по особовому рахунку позивача, 17.07.2019 на рахунок позивача від Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОПАН ТРАНС СЕРВІС» надійшли грошові кошти у розмірі 167 000,00 грн. та 18.07.2019 - 172 556,00 грн.

За наслідками обробки податкових накладних, контролюючий орган надіслав позивачу квитанції про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних від 17.07.2019 та від 18.07.2019 відповідно до яких податкові накладні №144 від 17.07.2019 та №145 від 18.07.2019 прийняті, однак їх реєстрацію зупинено у зв`язку з відповідністю податкової накладної підпункту 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку. Разом з тим, позивачу запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Як зазначив позивач та що підтверджено матеріалами справи, на підтвердження здійснення господарських операцій, позивачем направлено до податкового органу повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено №127 від 18.12.2019 та №128 від 18.12.2019, разом поясненнями та документами, що підтверджують реальність здійснення господарської операції.

23.12.2019 Комісія Головного управління ДПС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації, прийняла рішення №1394580/41708627 про відмову у реєстрації податкової накладної №144 від 17.07.2019 та №1394581/41708627 про відмову у реєстрації податкової накладної №145, у зв`язку із ненаданням платником податків копій документів, а саме, первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.

Вказане стало підставою для звернення з даною позовною заявою до адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодексУкраїни від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (надалі - ПК України).

У відповідності до абзацу 1 пункту 201.1 розділу V ПКУкраїни, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Абзацом 5 пункту 201.10 статті 201 ПК України визначено, що підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Згідно з пунктом 201.16 статті 201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою КабінетуМіністрів України від 29.12.2010 № 1246 (далі - Порядок № 1246), після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки:

відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту);

чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201Кодексу;

наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1статті 201 Кодексу;

наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.);

наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;

факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;

наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування;

дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Пунктом 13 Порядку № 1246 визначено, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Згідно з пунктом 5 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 № 117, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин та втратив чинність з 01.02.2020 на підставі постанови Кабінету Міністрів України №1165 від 11 грудня 2019 року (далі - Порядок № 117), податкова накладна / розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

При цьому, відповідно до змісту пункту 10 Порядку № 117 Критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади.

Пунктом 21 Порядку № 117 визначено, що підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Тобто, рішення Комісії повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної та бути обґрунтованим.

З оскаржуваних рішень вбачається, що комісією зазначено підставу для відмови в реєстрації податкових накладних №102 від 13.07.2019, №144 від 17.07.2019 та №145 від 18.07.2019, зокрема, не надання первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування.

В той же час, у відповідності до підпункту 1.6. пункту 1 Критеріїв ризиковості платників податків, які зареєстровані в ДФС від 21.03.2018 №959/99-99-07-18, на підставі яких було зупинено реєстрацію податкових накладних комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме:

платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим);

дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації;

платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ);

платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років;

платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України;

платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України (далі - Кодекс);

наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

відповідно до підпункту 1.6. пункту 1 Критеріїв ризиковості платників податків, які зареєстровані в ДФС за № 1962/99-99-29-01-01 від 07 серпня 2019 року та введені в дію з 08 серпня 2019 року, на підставі яких було зупинено реєстрацію податкових накладних комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме:

- керівник платника податку та/або головний бухгалтер, та/або особа, що має право підпису, згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстровані (перереєстровані) за адресою, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях і тимчасово окупованій території, в розумінні Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»;

- платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах Державної казначейської служби України (крім бюджетних установ);

- платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років;

- платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України;

- платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України (далі - Кодекс);

- в органах ДФС наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі поточної діяльності при реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданій на реєстрацію податковій накладній/розрахунку коригування.

Суд звертає увагу, що у квитанціях про зупинення реєстрації податкових накладних не зазначено чітких підстав, з яких зупинено їх реєстрацію, а лише зазначено, що реєстрація зупинена відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, у зв`язку з їх відповідністю підпункту 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку.

При цьому, як вже було зазначено судом, позивачем надано до контролюючого органу усі необхідні документи, які підтверджують реальність здійсненої господарської операції.

Наведене в сукупності свідчить про те, що контролюючий орган зупинив реєстрацію податкової накладної з одних підстав, а відмовив у її реєстрації з інших підстав, які не були причинами для зупинення.

За таких підстав, враховуючи положення частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що з оскаржуваного рішення неможливо встановити, копії яких документів досліджувались Комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, оскільки, як вже зазначалось вище, реєстрація податкової накладної №102 від 13.07.2019, податкової накладної №144 від 17.07.2019 та податкової накладної №145 від 18.07.2019 була зупинена з одних підстав, а вже рішення про відмову у їх реєстрації прийняті з інших.

Суд наголошує, що факт зупинення реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних не спростовує здійснення платником податків господарських операцій та наявності дати виникнення події (постачання товарів/послуг, або отримання коштів), що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправними та скасування рішення комісії Головного управління ДПС у м. Києві про відмову у реєстрації податкових накладних.

Крім того, пунктом 28 Порядку № 117 передбачено, що податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в ЄРНП було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій, зокрема якщо набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРНП.

Відповідно до пункту 20 Порядку ведення ЄРНП, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.10.2010 року №1246 у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Отже, приписами чинного законодавства чітко зазначено про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРНП у разі набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРНП.

З огляду на протиправність вказаних вище рішень Головного управління ДПС у м. Києві, а також враховуючи норми діючого законодавства України, суд вважає за необхідне зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №102 від 13.07.2019, податкову накладну №144 від 17.07.2019 та податкову накладну №145 від 18.07.2019, подані Товариством з обмеженою відповідальністю «СП ОІЛ ТРЕЙД» в Єдиному реєстрі податкових накладних датою їх фактичного подання.

Інші доводи та аргументи учасників не спростовують висновків суду.

Щодо вимоги позивача про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 135,00 грн, суд зазначає таке.

Як вбачається з наданої суду копії договору про надання правової допомоги №18/11 від 18.11.2019, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «СП ОІЛ ТРЕЙД» та адвокатом Подорожнім Андрієм Сергійовичем (далі - адвокат), останній прийняв на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги, зокрема, представляти у встановленому порядку інтереси клієнта в адміністративних судах усіх інстанцій з усіма без виключення процесуальними правами, наданими стороні по справі положеннями чинного КАС (підпункти 2.1.1, 2.1.2 пункту 2.1 розділу 2 договору).

Розділом 4 договору визначені умови оплати юридичних послуг адвоката, зокрема, у пункті 4.1. зазначено, що вартість наданих послуг адвокат визначає самостійно після одержання від клієнта замовлення на надання юридичної допомоги, сторони дійшли згоди, що вартість послуг буде визначена в рахунку та акті наданих послуг, по результату роботи адвоката.

Згідно пункту 4.2. договору оплата за договором здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту отримання клієнтом рахунку від адвоката. Такий рахунок за вибором адвоката може бути надіслано поштовою кореспонденцією та/або електронним листом на електронну скриньку клієнта. Рахунок вважається отриманим клієнтом з моменту його надходження до поштового відділення, яке обслуговує адресу місця проживання (реєстрації) клієнта та/або з моменту надходження електронного листа на електронну поштову скриньку клієнта.

Згідно з наданою суду копією акта наданих послуг №15/20 за договором про надання правової допомоги №18/11 від 18.11.2019 (у справі №640/4268/20) адвокатом позивачу надано наступні роботи та послуги:

1. надання юридичних консультацій щодо звернення до суду, кількість годин 2, вартість за одну годину - 1 013,50 грн, сума - 2 027,00 грн;

2. вивчення, дослідження та аналіз документів по податковим накладним №102, 144, 145 та інших господарських документів по даним накладним, кількість годин 2, вартість за одну годину - 1 013,50 грн, сума 2 027,00 грн;

3. аналіз нормативно-правових актів, судової практики для підготовки правової позиції, кількість годин - 2, вартість за одну годину - 1 013,50 грн, сума - 2 027,50 грн;

4. написання позовної заяви, кількість годин - 2, вартість за одну годину - 1 013,50 грн, сума - 2 027,50 грн;

5. супроводження справи у суді, підготовка процесуальних документів (відповідь на відзив, розрахунки судових витрат тощо), кількість годин - 2, вартість за одну годину - 1 013,50 грн., сума - 2 027,50 грн.

Всього вартість наданих послуг становила 10 135,00 грн. без ПДВ.

Вказані послуги були сплачені Товариством з обмеженою відповідальністю «СП ОІЛ ТРЕЙД», що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями рахунку-фактури №15/20 від 18.03.2020 та квитанції до прибуткового касового ордера №15/20 від 18.03.2020.

Вирішуючи питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За змістом частини 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частинами 6, 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Тобто, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI ).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З приводу наданих послуг, зазначених у пунктах 1-3 суд зазначає, що адвокат в рамках надання професійної правничої допомоги за умовами укладеного договору №18/11 має надавати таку допомогу, що само по собі має на увазі надання юридичних консультацій щодо звернення до суду, вивчення, дослідження та аналіз документів, аналіз нормативно-правових актів, судової практики для підготовки правової позиції, а не в будь-який інший спосіб. Наведене дозволяє суду дійти висновку про необґрунтованість заявлених витрат в цій частині та відсутність правових підстав для їх стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Стосовно наданих послуг, зазначених у пунктах 4-5 (написання позовної заяви та супроводження справи в суді, підготовка процесуальних документів), суд зазначає таке.

Згідно з позицією, сформульованою Верховним Судом у постанові від 15 травня 2018 року у справі № 821/1594/17, з огляду на запровадження нових правил відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, для підтвердження та обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу необхідне доведення відображення фахівцем у галузі права та адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи, шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року № 481 "Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення", зареєстрованим у в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013 року за № 1686/24218.

Суд також зауважує, що у висновку ЄСПЛ, викладеному у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" (Заява №71660/11), у пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" (Заява №72277/01), у пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" (Заява №66561/01), суд зазначив, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, а у пункті 154 рішення ЄСПЛ у справі "Lavents v. Latvia" (Заява №58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну ціну.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про недоведеність співмірності сплачених послуг витраченому часу та обсягу наданих послуг, а тому, на переконання суду, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивача слід віднести суму витрат у розмірі 3 000,00 грн., по 1 500,00 грн. з кожного.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи платіжних доручень, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір на загальну суму 6 306,00 грн. Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 3 153,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань кожного з відповідачів пропорційно до задоволених вимог до кожного з відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 248, 250, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СП ОІЛ ТРЕЙД» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 401799/41708627 від 24.12.2019, прийняте комісією Головного управління ДПС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації.

3. Зобов`язати Державну податкову службу України (04053, місто Київ, Львівська площа, будинок 8, ) зареєструвати податкову накладну №102 від 13.07.2019, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «СП ОІЛ ТРЕЙД» (04053, місто Київ, вулиця Кудрявська, будинок 5, офіс 1, ) в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання - 30.07.2019.

4. Визнати протиправним та скасувати рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №1394580/41708627 від 23.12.2019, прийняте комісією Головного управління ДПС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації.

5. Зобов`язати Державну податкову службу України (04053, місто Київ, Львівська площа, будинок 8, ) зареєструвати податкову накладну №144 від 17.07.2019, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «СП ОІЛ ТРЕЙД» (04053, місто Київ, вулиця Кудрявська, будинок 5, офіс 1, ) в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання - 15.08.2019.

6. Визнати протиправним та скасувати рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №1394581/41708627 від 23.12.2019, прийняте комісією Головного управління ДПС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації.

7. Зобов`язати Державну податкову службу України (04053, місто Київ, Львівська площа, будинок 8, ) зареєструвати податкову накладну №145 від 18.07.2019, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «СП ОІЛ ТРЕЙД» (04053, місто Київ, вулиця Кудрявська, будинок 5, офіс 1, ) в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання - 15.08.2019.

8. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СП ОІЛ ТРЕЙД» (04053, місто Київ, вулиця Кудрявська, будинок 5, офіс 1, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, ) понесені ним витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 1 500,00 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок).

9. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СП ОІЛ ТРЕЙД» (04053, місто Київ, вулиця Кудрявська, будинок 5, офіс 1, ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (04053, місто Київ, Львівська площа, будинок 8, ) понесені ним витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 1 500,00 грн (одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок).

10. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СП ОІЛ ТРЕЙД» (04053, місто Київ, вулиця Кудрявська, будинок 5, офіс 1, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 153,00 грн. (три тисячі сто п`ятдесят три гривні 00 копійок).

11. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СП ОІЛ ТРЕЙД» (04053, місто Київ, вулиця Кудрявська, будинок 5, офіс 1, ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (04053, місто Київ, Львівська площа, будинок 8, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 153,00 грн (три тисячі сто п`ятдесят три гривні 00 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя Т.П. Балась