Справа № 540/1429/20
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/1429/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гомельчука С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Херсонській області), у якому просить:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Херсонській області щодо нарахування пенсії в неповному розмірі з дня призначення - 20.11.2014р., відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі заяви від 18.01.2019 року;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області здійснити перерахунок розміру пенсії з врахуванням більших сум заробітку за періоди з 01.05.1984р.-31.12.1984р., з 01.02.1986р.- 29.02.1986р., з 01.04.1986р.-30.04.1986р. відповідно до довідки про заробітну плату від 29.11.2018р. №Е-4193, з обов`язковим врахуванням для обчислення розміру пенсії повних сум заробітної плати виплаченої за результатами роботи та періоду відпочинку у жовтні 1984 року, жовтні 1985 року, жовтні 1986 року та жовтні 1987 року, у відповідності до положень п. 8 ПКМУ від 20.04.2005р. №306, шляхом ділення сум заробітної плати (доходу), виплаченої за результатом роботи та відпочинку на кількість місяців виконання такої роботи (з 01.10.1984р.-16.01.1985р., з 01.10.1985р.-26.03.1986р., з 01.10.1986р.-25.02.1987р., з 01.10.1987р.-25.02.1988р.), зі зміною оптимального періоду для визначення індивідуального коефіцієнту заробітної плати для обрахування розміру пенсії, з врахуванням всіх індексацій, які були проведені з дня призначення пенсії та виплату недонарахованої частини пенсії ОСОБА_1 з дня її призначення - 20.11.2014р.;

- стягнути з ГУ ПФУ в Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у сумі 840,80 грн. на користь ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. Так, позивач перебуває на обліку в Олешківському відділі Головного управління ПФУ в Херсонській області та з 20.11.2014 року отримує пенсію за віком згідно приписів Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсія призначалась із врахуванням відомостей архівних довідок, виданих архівним відділом адміністрації міста муніципального утворення міського округу м. Сургут Тюменської області Ханти-Мансійського округу від 06.10.2014 року №С-7057/2, від 14.11.2014 року №К-1487/2 (про заробіток позивача за період його роботи з 29.03.1984р. по 26.02.1988р.), ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» від 14.10.2014 року №01-8/64 (про заробіток позивача за період його роботи з 01.05.1979р. по 30.04.1984р.). У подальшому позивач отримав архівну довідку, видану архівним відділом адміністрації міста муніципального утворення міського округу м. Сургут Тюменської області Ханти-Мансійського округу від 29.11.2018р. №Е-4193, в якій визначено заробітну плату позивача за період його роботи 29.03.1984р. по 26.02.1988р. Позивач наголошує на тому, що заробіток, який враховувався при призначенні йому пенсії на підставі довідок №С-7057/2 та №К-1487/2 є меншим ніж той, що зазначений у новій довідці за №Е-4193 на 1819,04 крб. 18.01.2019 року позивач звернувся до територіального органу ПФУ із заявою про перерахунок його пенсії з використанням даних довідки від 29.11.2018р. №Е-4193. Листом ГУ ПФУ від 02.01.2020 року №866/М-99-1 до відома позивача доведено, що перерахунок на підставі наданої ним нової довідки проведено, при цьому при проведенні перерахунку враховано лише ті суми, які не підпадали під обмеження ч. 2 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Не погоджуючись із таким діями, позивач звернувся до суду з метою їх оскарження.

Ухвалою суду від 09.06.2020р. позовну заяву залишено без руху та встановлено строк на усунення її недоліків. Позивач усунув недоліки заяви.

Ухвалою суду від 23.06.2020 року провадження у справі відкрито, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

З наданого до суду відзиву слідує, що відповідач не погоджується із позовом та вважає позовні вимоги пенсіонера необґрунтованими, зазначає при цьому, що перерахунок пенсії позивача проведено згідно вимог чинного пенсійного законодавства, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Ухвалою суду від 20.08.2020 року вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 17.09.2020 року.

У підготовче засідання сторони не з`явились, натомість подали заяви, згідно яких просили суд розпочати розгляд справи по суті без їх участі одразу після закінчення підготовчого засідання.

Відтак, суд згідно приписів ч. 7 ст. 181, ч. 3 ст. 194, ч. 9 ст. 205 КАС України, приймає рішення про закінчення підготовчого засідання, розгляд справи здійснюватиметься в порядку письмового провадження та на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено.

В 2014 році ОСОБА_1 призначено пенсію за віком. Позивач перебуває на обліку в Олешківському відділі Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.

При призначенні позивачу пенсії територіальним органом ПФУ використовувались архівні довідки, видані архівним відділом адміністрації міста муніципального утворення міського округу м. Сургут Тюменської області Ханти-Мансійського округу від 06.10.2014р. №С-7057/2, від 14.11.2014р. №К-1487/2, які містять відомості про заробіток ОСОБА_1 за період його роботи з 29.03.1984р. по 26.02.1988р., та довідка ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» від 14.10.2014р. №01-8/64, яка містить відомості про заробіток з 01.05.1979р. по 30.04.1984р.

29.11.2018 року архівним відділом адміністрації міста муніципального утворення міського округу м. Сургут Тюменської області Ханти-Мансійського округу видано довідку за №Е-4193, яка містить відомості про заробітну плату позивача за період його роботи з 29.03.1984р. по 26.02.1988р.

Розмір суми заробітної плати позивача, що вказаний у новій довідці (№Е-4193) на 1819 крб. більший ніж той, що вказаний у довідках, які використовувались при призначенні пенсії (№С-7057/2, №К-1487/2).

18.01.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії з використанням даних його заробітної плати, вказаних у новій довідці.

Рішенням від 05.11.2019 року №37 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з урахуванням більшої заробітної плати згідно довідки від 29.11.2018 року №Е-4193, виданої архівним відділом адміністрації міста муніципального утворення міського округу м. Сургут Тюменської області Ханти-Мансійського округу.

Листом відповідача від 02.01.2020 року №866/М-99-1 позивачу повідомлено про проведений перерахунок за його заявою, а також про те, що так як за даними довідки від 29.11.2018р. №Е-4193, сума заробітної плати в деяких місцях перевищує 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, а саме за жовтень 1984р. - 1288,82 крб., жовтень 1985р. - 1901,57 крб., жовтень 1986р. - 2017,38 крб., жовтень 1987р. - 2033,19 крб., згідно приписів п. 2 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при розрахунку індивідуального коефіцієнту заробітної плати для обчислення розміру пенсії за вказані місяці внесені суми заробітної плати з обмеженням 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні.

Не погоджуючись із застосуванням при перерахунку пенсії означеного обмеження, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 01 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 календарних місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01 липня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно абз. 1 п. 2 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Частиною 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Обмеження максимальної величини фактичних витрат суб`єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу на місяць у розрахунку на кожного працюючого, з яких відповідно до законів України справляються збори (внески) до Фонду соціального страхування, державного фонду сприяння зайнятості населення, Пенсійного фонду було передбачено Указом Президента України №506/98 від 25.05.1998 року «Про обмеження максимальної величини фактичних витрат суб`єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу, з яких справляються збори (внески) до соціальних фондів», яким установлено, що максимальна величина фактичних витрат суб`єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу, з яких відповідно до законів України справляються збори (внески) до Фонду соціального страхування України, Державного фонду сприяння зайнятості населення, Пенсійного фонду України та Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення, для цілі визначення розміру цих зборів (внесків), встановлюється Кабінетом Міністрів України і переглядається в міру зростання середнього рівня заробітної плати (доходів) працівників, зайнятих в галузях економіки.

Згідно п. 1 постанови КМУ від 13.07.1998 року №1064 «Про встановлення максимальної величини фактичних витрат суб`єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподаткованого доходу, з яких сплачуються збори (внески) до соціальних фондів» (в редакції, чинній до 07.03.2001р.) було встановлено максимальну величину фактичних витрат суб`єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу у розмірі 1000 гривень на місяць у розрахунку на одного працюючого, з яких відповідно до законів України справляються збори (внески) до Фонду соціального страхування, державного фонду сприяння зайнятості населення, Пенсійного фонду і Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення.

З прийняттям постанови КМУ «Про максимальну величину фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничну суму заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески до соціальних фондів» №225 від 07.03.2001 року, постанова КМУ №1064 втратила чинність.

Новою постановою КМУ №225 від 07.03.2001 року установлено максимальну величину фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничну суму заробітної плати (доходу), з яких відповідно до законів України справляються страхові внески до Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, в розмірі 2660 гривень на місяць у розрахунку на кожну фізичну особу - платника внесків.

Пунктом 2 постанови КМУ №225 від 07.03.2001 року встановлено, що обчислення суми страхових внесків, у тому числі на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, та їх сплата здійснюється щомісяця згідно з додатками 1 і 2.

Відтак, якщо заробітна плата перевищує максимальну величину, з якої нараховується збір, для розрахунку індивідуального коефіцієнта заробітку та обчислення пенсії враховуються наступні суми: до 01.07.1998р. - 5,6 середньої заробітної плати, після 01.07.1998р. - 1000 грн., після 07.03.2001р. - 2660 грн. тощо.

Вказане підтверджується п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), зокрема, отримувані особою до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004р.), у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), (до 01.07.1998р.) - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

В свою чергу обмеження максимальної величини фактичних витрат суб`єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу на місяць у розрахунку на кожного працюючого, з яких відповідно до законів України справляються збори (внески) до Фонду соціального страхування, державного фонду сприяння зайнятості населення, Пенсійного фонду було встановлено постановою КМУ від 13.07.1998 року №1064 «Про встановлення максимальної величини фактичних витрат суб`єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподаткованого доходу, з яких сплачуються збори (внески) до соціальних фондів».

Відтак, на час отримання позивачем заробітної плати у період з 29.03.1984р. по 26.02.1988р. обмежень щодо сум оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу, з яких справлялись збори (внески) до соціальних фондів не існувало, так як такі були встановлені 13.07.1998 року постановою КМУ від 13.07.1998 року №1064 «Про встановлення максимальної величини фактичних витрат суб`єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподаткованого доходу, з яких сплачуються збори (внески) до соціальних фондів», а тому до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії повинні враховуватись суми виплат (доходу) отримувані особою у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Таким чином дії відповідача щодо нарахування пенсії позивачу із обмеженням заробітної плати за вказаний період коефіцієнтом 5,6 є правомірними.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що спірні правовідносини стосуються призначення та перерахунку пенсії, останні настають в момент виникнення в особи права на призначення пенсії та її перерахунок. У даному випадку позивачу призначено пенсію в 2014 році, а відтак пенсійним органом правомірно застосовано до розглядуваних правовідносин ч. 2 ст. 41 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», норми якого чітко та однозначно (без виключень) передбачають застосування обмеження 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум для періодів до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір).

При цьому, посилання позивача на те, що під час отримання заробітної плати з 29.03.1984 року не існувало обмежень максимальної величини заробітної плати суд відхиляє, оскільки у вказаний період не виникало правовідносин щодо призначення або перерахунку пенсії позивачу.

Також зміни, які були внесені до п. 2 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (п. 2 доповнений абз. 2) відповідно до Закону України №2343-ІV від 13.01.2005 року «Про внесення змін до статті 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» стосуються осіб, які отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць. Тобто, її дія на розглядуваний випадок не поширюється.

Таким чином, суд вважає, що відповідач правомірно застосував обмеження 5,6 розміру середньої заробітної плати та наступні обмеження максимального розміру заробітної плати при обчисленні складових пенсії ОСОБА_1 .

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення, є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Згідно приписів ст. 139 КАС України, судовий збір у даному випадку не відшкодовується.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя С.В. Гомельчук

кат. 112010201