Справа № 420/7812/20
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2020-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7812/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в особі начальника відділу з питань перерахування пенсій Черепицької Т. (вул..Канатна,83, м.Одеса, 65107) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного звернулася з позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в особі начальника відділу з питань перерахування пенсій Черепицької Т. за результатом якого позивач просить суд, з урахуванням заяв позивачки:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №98 від 30.06.2020р. Про утримання надміру виплачених сум;

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №102 від 14.07.2020р. Про утримання надміру виплачених сум;

стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що відповідачем неправомірно та в порушення норм чинного законодавства, без повного з`ясування обставин прийнято оскаржувані рішення, які спричинили матеріальну та моральну шкоду позивачці.

Ухвалою суду від 10.09.2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що відповідно до п. 2.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон), затвердженому Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (зі змінами внесеними згідно Постанови правління Пенсійного фонду України від 30.07.2015 № 13-2) (далі - Порядок), у разі працевлаштування особи, якій призначено пенсію, такою особою протягом 10 днів надається органу, що призначає пенсію, довідка про прийняття на роботу. Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує дострокову пенсію. 06.01.2012 позивач підписала та отримала пам`ятку пенсіонеру. Також, позивач власноруч написала про те, що зобов`язується повідомити Головне управління у випадку працевлаштування. Проте, в результаті того, що позивач не повідомив Головне управління про працевлаштування, виникла переплата пенсії у розмірі 5169,25 грн за період з 01.01.2012 по 04.07.2012, яка на підставі ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» підлягає поверненню. В подальшому, Головним управлінням винесено рішення від 14.07.2020 № 102 про утримання надміру виплачених сум пенсій за період з 05.07.2012 по 30.09.2017 у розмірі 8553,91 грн у зв`язку з наданням страхувальником звітів про оплату страхових внесків як працюючому пенсіонеру. Таким чином загальна сума надміру виплаченої пенсії становить 13723,14 грн, яка підлягає обов`язковому поверненню згідно ст. 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Відповідач зазначає, що дії Головного управління є правомірними та повністю відповідають вимогам чинного законодавства України, у зв`язку з чим у задоволенні позову просить відмовити.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив наступне.

Встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує та отримує дострокову пенсію відповідно до "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

06.01.2012 позивач підписала та отримала пам`ятку пенсіонеру. Також, позивач власноруч написала про те, що зобов`язується повідомити Головне управління у випадку працевлаштування.

Проте, в результаті того, що позивач не повідомила Головне управління про працевлаштування, виникла переплата пенсії у розмірі 5169,25 грн за період з 01.01.2012 по 04.07.2012, яка на підставі ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» підлягає поверненню.

Головним управлінням винесено рішення від 30.06.2020 № 98 про утримання надміру виплачених сум пенсій за період з 01.01.2012 по 04.07.2012 у розмірі 5169,25грн. у зв`язку з наданням страхувальником звітів про оплату страхових внесків, як працюючому пенсіонеру

В подальшому, Головним управлінням винесено рішення від 14.07.2020 № 102 про утримання надміру виплачених сум пенсій за період з 05.07.2012 по 30.09.2017 у розмірі 8553,91 грн. у зв`язку з наданням страхувальником звітів про оплату страхових внесків, як працюючому пенсіонеру.

Таким чином загальна сума надміру виплаченої пенсії становить 13723,14 грн, яка підлягає обов`язковому поверненню згідно ст.50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вважаючи таке рішення протиправним, а свої права та законні інтереси порушеними, позивач звернулась до суду з позовом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 1 Закону № 1058 пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом

Для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. (ч. 1 ст. 40 Закону № 1058)

За змістом ч. 3 ст. 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Статтею 50 Закону №1058-IV установлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Аналогічне регулювання здійснюється і статтею 103 Закону №1788-XII, за приписами якої суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав. В усіх випадках звернення стягнень на пенсію за пенсіонером зберігається не менш як 50 процентів належної пенсії. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров`я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 № 6-4 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 за № 374/7695 (далі - Порядок №6-4).

Згідно із приписами пунктів 2, 3 Порядку №6-4 переплата пенсії - це сума пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій), виплачена з різних причин понад розмір, визначений законодавством.

Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії (додаток 1).

Згідно зі статтею 1215 Цивільного кодексу України не підлягають поверненню безпідставно набуті:

1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача;

2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Зі змісту зазначених норм Закону №1058-ІV, Закону №1788-XII та Порядку №6-4 вбачається, що відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе лише за двох умов, зокрема, зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних.

Таким чином, діючим законодавством визначаються дві самостійні підстави для відшкодування зайво сплаченої пенсії, кожна з яких визначає суб`єкта, на якого покладається такий обов`язок в залежності від того, хто із цих суб`єктів вчинив відповідні дії, що призвели до такої зайвої сплати. У випадку зловживань з боку пенсіонера - обов`язок відшкодування може бути покладений на нього, а у випадку подання недостовірних відомостей страхувальником - обов`язок відшкодування зайвих виплат покладається на цього страхувальника.

Як зазначає Верховний Суд у постанові від 03.10.2019 р. по справі № 487/3380/16-а, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, повинен достеменно встановити факт переплати пенсії у зв`язку з поданням недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні, та з чиєї вини нараховано суми виплат у розмірі, що суперечить вимогам Закону.

При цьому, обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення її на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. В такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 р. по справі № 340/624/16-а.

Крім того, за приписами ст. 1215 ЦК України, які підлягають застосуванню до даних спірних правовідносин, безпідставно набуті пенсійні виплати підлягають поверненню тільки у тому випадку, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату, або у разі недобросовісності з боку набувача.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, а тому зазначені у ст. 1215 ЦК України виплати підлягають поверненню тільки у разі наявності цих фактів.

Як установлено судом, підставою для прийняття оскаржуваного рішення є встановлення відповідачем розбіжностей за період з 01.01.2012 по 04.07.2012 та з 05.07.2012 по 30.09.2017.

Відповідно до ст.77 КАС України обов`язок доказування покладається на відповідача, як суб`єкта владних повноважень.

Відповідач не довів суду належними доказами, що позивача, чи дійсно у зазначений період позивачка працювала на будь-якій посаді, та не надано довідки про розрахунок надмірно сплаченої суми пенсії.

За таких обставин суд вважає за необхідне, визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 98 від 30.06.2020р. про утримання надміру виплачених сум та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 102 від 14.07.2020р. Про утримання надміру виплачених сум.

Суд також відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, оскільки у відповідності до статті 23 Цивільного кодексу особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За приписами статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Виходячи з аналізу норм статей 23, 1167 ЦК України, які регулюють загальні підстави і порядок відшкодування моральної шкоди, під останньою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Отже, відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння щодо її заподіяння, наявність причинно-наслідкового зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням та вини в її заподіянні.

Зазначена позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21 листопада 2018 року у справі №826/887/16 (адміністративне провадження №К/9901/12213/18).

У той же час, позивачем у позовній заяві не зазначено чим підтверджується факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі особа оцінює заподіяну їй шкоду, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в особі начальника відділу з питань перерахування пенсій Черепицької Т. (вул..Канатна,83, м.Одеса, 65107) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,- задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 98 від 30.06.2020р. Про утримання надміру виплачених сум.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 102 від 14.07.2020р. Про утримання надміру виплачених сум.

В іншій частині - відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293,295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.С. Єфіменко

.