Справа № 440/4147/20
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2020-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/4147/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сич С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

04 серпня 2020 року ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (надалі також відповідач) про:
- визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 24.07.2018;
- зобов`язання військової частини НОМЕР_1 встановити для нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01.12.2015 базовий місяць січень 2008 року, а з 01.03.2018 фіксовану суму індексації в розмірі 3877,93 грн.;
- зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити, з урахуванням січня 2008 року як базового місяця та фіксованої суми індексації в розмірі 3877,93 грн., на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 24.07.2018 в сумі 103862,30 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що з 29.09.2013 по 24.07.2018 позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Вказує, що відповідач, виплачуючи грошове забезпечення, у порушення вимог законодавства України не виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 24.07.2018, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №440/4147/19, задоволено клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.
23 вересня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву /а.с.46-48/, у якому представник відповідача просить відмовити повністю у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що зміна грошового забезпечення військовослужбовців відбулася лише з 01.03.2018 у зв`язку з набранням чинності постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", що і стало підставою для зміни місяця підвищення (базового місяця) в цілях нарахування індексації військовослужбовцям з січня 2016 року на березень 2018 року. З прийняттям постанови №1013, якою змінено порядок проведення індексації, тобто з 01.12.2015 і включно до 01.03.2018, посадові оклади військовослужбовців не змінилися. Відповідач зазначає, що постановою №1013 визначено базовий місяць (січень 2016 року), з якого, у подальшому, необхідно обчислювати індексацію грошового забезпечення. За доводами відповідача, на виконання вимог пункту 3 Постанови КМУ № 1013 та телеграми Міністерства оборони України від 31.12.2015 в січні 2016 року військовослужбовцям Збройних Сих України здійснено нарахування та виплату додаткових видів грошового забезпечення у підвищеному розмірі, зокрема, розмір премії військовослужбовцям склав 600 відсотків посадового окладу (раніше такий розмір становив 125 відсотків). На переконання відповідача, ним виконано умови, визначені абзацом 1 пункту 3 постанови №1013, а відтак для проведення подальшої індексації грошового забезпечення військовослужбовців при обчисленні індексу споживчих цін для проведення індексації відповідно до Порядку №1078 як базовий місяць (місяць підвищення) необхідно врахувати січень 2016 року, що передбачено абзацом 2 пункту 3 постанови №1013. Відповідач зауважив, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів, а тому, зважаючи на відсутність фінансових ресурсів для виплати індексації, відсутні і правові підстави для визнання дій відповідача по невиплаті індексації протиправними.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року у задоволенні заяви представника позивача про залишення без розгляду відзиву у справі №440/4147/20 відмовлено.
Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.09.2013 №208 нижчепойменованих військовослужбовців контрактної служби, призначених наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.09.2013 №31-к на посади частини, з 26 вересня 2013 року зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення, а на котлове - зі сніданку 27.09.2013 та вирішено вважати такими, що приступили до виконання обов`язків за посадами, зокрема, солдата к/с ОСОБА_1 , стрільця комендантського відділення, який прибув з Кобеляцького РВК Полтавської області. Встановлено посадовий оклад 530 грн. /а.с. 57/.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.07.2018 №193 старшого солдата ОСОБА_1 , старшого топогеодезиста-оператора топогеодезичного відділення взводу управління батареї управління реактивного артилерійського дивізіону, звільненого з військової служби у запас наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 24 липня 2018 року №22-рс відповідно до підпункту "к" (як таких, що проходять військову службу за контрактом дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або оголошення демобілізації, та вислужили 18 місяців з дня продовження дії контракту і не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", вирішено вважати таким, що справи та посаду здав 24 липня 2018 року. З 24 липня 2018 року виключено зі списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення, а з котлового забезпечення частини з 25 липня 2018 року. Направлено для зарахування на військовий облік до Кобеляцького РВК Полтавської області /а.с. 12, 55-56/.
Довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 16.09.2020 №546 підтверджено, що ОСОБА_1 нараховано індексацію грошового забезпечення за грудень 2015 року 706,59 грн., при цьому, за період з січеня 2016 року по липень 2018 року індексація грошового забезпечення позивачу не нараховувалася та не виплачувалася /а.с. 52/.
Листом Військової частини НОМЕР_1 від 19.06.2020 №352 розглянуто заяву-претензію ОСОБА_1 від 30.05.2020 (вх. №3214 від 09.06.2020) та повідомлено про відсутність підстав для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення з січня 2016 року по лютий 2018 року, посилаючись на відсутність механізму нарахування індексації після підвищення грошового забезпечення, відсутність кошторису у військовій частині НОМЕР_1 на здійснення таких виплат /а.с. 17-18/.
Вважаючи протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 24.07.2018, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно зі статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 №2017-III законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо: індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносин у цій галузі визначено Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII.
Згідно з частинами першою - третьою статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України від 03.07.1991 №1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення" (зі змінами та доповненнями).
За змістом статті 1 цього Закону індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до абзацу другого частини першої статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Статтею 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" (у редакції до 01.01.2016 року) визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (у редакції з 01.01.2016 - 103 відсотки). Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Частиною 2 статті 5 Закону України №1282-ХІІ передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (надалі - Порядок №1078).
Згідно з пунктом 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103 відсотка). Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2013 року місяця опублікування Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 06.02.2003 №491-IV. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищував поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Постановою Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" з 01.12.2015 внесено зміни до Порядку №1078 та викладено пункт 5 у наступній редакції: "У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру. Нарахування сум індексації або проведення чергового підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, на підставі якого нарахована сума індексації перевищить розмір підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом.
Згідно з пунктом 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, у тому числі: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Системний аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що індексація заробітної плати є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці і у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) покладається на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності та виду юридичної особи.
Як зазначив Верховний Суд у постановах від 19 червня 2019 року (справа № 825/1987/17), від 20 листопада 2019 року (справа № 620/1892/19), від 05 лютого 2020 року (справа № 825/565/17) індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
З довідки Військової частини НОМЕР_1 від 16.09.2020 №546 слідує, що ОСОБА_1 нараховано індексацію грошового забезпечення за грудень 2015 року 706,59 грн., відтак суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за грудень 2015 року та зобов`язання вчинити дії щодо нарахування та виплати індексації за цей місяць.
Водночас матеріалами справи підтверджено, що за період з 01.01.2016 по 24.07.2018 індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 відповідачем не нараховувалася та не виплачувалася.
Обґрунтовуючи правомірність не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення позивачу з січня 2016 по липень 2018 року, відповідач зазначав про відсутність можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у 2016- 2018 роках з у межах наявного фінансового ресурсу. Посилався на роз`яснення Департаменту від 04.01.2016 №248/3/9/1/2, згідно з пунктом 7 якого зазначено, що у зв`язку із внесенням змін до Порядку №1078, індексацію грошового забезпечення не нараховувати до окремого розпорядження, роз`яснення Департаменту від 26.03.2018 №248/1485 стосовно порядку нарахування та виплати у 2016-2018 роках індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, а також на листи Міністерства соціальної політики України від 16.07.2015 №10685/04/14-15/10, від 09.06.2016 №252/10/136-16, від 08.08.2017 №13700/з, від 08.08.2017 №78/0/66-17, за змістом яких проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів.
Відповідно до частин 1, 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У справі "Кечко проти України" Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи припинити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне законодавство передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 рішення від 08.11.2005, заява №63134/00).
Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.
У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
Суд зазначає, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.
Суд також враховує і рішення Конституційного суду України від 15.10.2013 № 9-рп/2013, в якому зазначено, що держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг.
Таким чином, відсутність бюджетних коштів для виплати індексації жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.
Такі висновки суду відповідають правовим позиціям Верховного Суду, які викладені, зокрема, у постановах від 12 грудня 2018 року у справі № 825/874/17, від 19 червня 2019 року у справі № 825/1987/17.
Суд відхиляє доводи відповідача про те, що у січні 2016 року військовослужбовцям Збройних Сил України, в тому числі позивачу, здійснено нарахування та виплату додаткових видів грошового забезпечення у підвищеному розмірі, зокрема, премії у розмірі 600 % посадового окладу, внаслідок чого виконано умови, визначені абзацом першим пункту 3 постанови № 1013, і для проведення подальшої індексації при обчислення індексу споживчих цін враховано як базовий місяць січень 2016 року.
Так, відповідно до абзацу першого пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" визначено, що міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 р. розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 р., з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 р. перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.
Водночас за змістом пункту 5 Порядку № 1078 лише у разі підвищення тарифних ставок (окладів) значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків (абз. 1). Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення (абз. 2). У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру (абз. 5).
Таким чином спеціальним законодавчим актом, який регулює порядок індексації грошових доходів, прийняття значення індексу споживчих цін за 1 або 100 %, зміну базового місяця для подальшої індексації, зменшення (обнулення) суми індексації обумовлено саме підвищенням тарифних ставок (окладів). Збільшення інших складових заробітної плати (грошового забезпечення) без зміни тарифної ставки (окладу) не тягне зміни розрахунку суми індексації.
Кабінетом Міністрів України в абзаці першому пункту 3 постанови від 09.12.2015 № 1013 акцентовано в першу чергу на необхідність вжиття заходів щодо підвищення з 1 грудня 2015 р. розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), а також перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, адже відповідно до вимог абзацу 5 пункту 5 Порядку № 1078 за умов підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Беручи до уваги те, що у січні 2016 року оклад позивача не змінився, суд дійшов висновку, що відповідач не мав підстав для прийняття значення індексу споживчих цін за 1 або 100 % та зміну базового місяця для подальшої індексації, натомість мав обов`язок щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивача із січня 2016 року у загальному порядку, виходячи із попереднього базового періоду.
30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".
Пунктом четвертим цієї постанови установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Таким чином, постановою Кабінету Міністрів України № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, а також змінено (підвищено) розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців.
Дана постанова набрала чинності з 01 березня 2018 року.
Отже, починаючи з березня 2018 року посадовий оклад позивача збільшився, а тому за березень 2018 року відповідач, виходячи із положень пункту 5 Порядку № 1078, у зв`язку з підвищенням посадового окладу позивача відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", мав застосувати індекс споживчих цін, рівний 1 (100 %), та не здійснювати індексацію грошового забезпечення у місяці підвищення, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищив суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
Також місяць підвищення посадового окладу (березень 2018 року) став новим базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення за посадою, яку займав позивач у військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно з абзацом 2 пункту 5 Порядку № 1078 індекс споживчих цін для поточної індексації грошового забезпечення позивача підлягав обчисленню з квітня 2018 року (місяця, наступного за місяцем підвищення), і у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації в розмірі 103% грошове забезпечення позивача підлягало індексації.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 24.07.2018 відповідно до вимог законодавства є протиправною, тому позовні вимоги в частині визнання вказаної бездіяльності протиправною за період з 01.01.2016 по 24.07.2018 підлягають задоволенню.
Обираючи належний та ефективний спосіб захисту прав позивача, суд вважає за необхідне відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 24.07.2018 з урахуванням базового місяця, визначеного відповідно до пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, та підстав для проведення індексації, передбачених статтею 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-ХІІ (із змінами та доповненнями).
Позовні вимоги в частині визнання бездіяльності відповідача протиправною щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за грудень 2015 року та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за грудень 2015 року задоволенню не підлягають з огляду на те, що індексація за грудень 2015 року була нарахована та виплачена позивачу, що не заперечується сторонами.
Також суд зазначає, що здійснення розрахунку суми індексації належить до компетенції відповідача як роботодавця. Завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення, а тому належним способом захисту прав позивача у даному випадку є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за спірний період, а не зобов`язання виплатити визначену суму заборгованості.
Такий висновок відповідає висновку, що міститься у постанові Верховного Суду від 17.09.2020 у справі №420/1207/19.
Суд не бере до уваги розрахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 /а.с. 23-25/, що доданий до матеріалів справи представником позивача, оскільки такий розрахунок зроблено без врахування складу грошового забезпечення ОСОБА_1 та його змін протягом періоду розрахунку, не підтверджено документами щодо виплати грошового забезпечення, в тому числі індексації, за період розрахунку.
Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію за період служби з 01.12.2015 по 24.07.2018 у визначеному розмірі 103862,30 грн., не підлягають задоволенню.
Позовні вимоги про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 встановити для нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01.12.2015 базовий місяць січень 2008 року, а з 01.03.2018 фіксовану суму індексації в розмірі 3877,93 грн. та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію з урахуванням січня 2008 року як базового місяця та фіксованої суми індексації в розмірі 3877,93 грн., також не підлягають задоволенню, оскільки питання визначення базового місяця індексації залежить від зміни розміру грошового забезпечення позивача в частині окладу, відомості про які наявні у відповідача, а фіксована сума індексації може бути встановлена лише з урахуванням сум нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення відносно до грошового забезпечення. Отже, визначення базового місяця індексації та фіксованої суми індексації належить до компетенції відповідача під час нарахування сум індексації, а враховуючи те, що відповідачем суми індексації позивачу за спірний період не нараховано, позовні вимоги у вказаній частині є передчасними та спрямовані на захист ще не порушеного права.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 9, 12, 77, 139, 229, 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, -
В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 24 липня 2018 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 24 липня 2018 року з урахуванням базового місяця, визначеного відповідно до пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, та підстав для проведення індексації, передбачених статтею 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03 липня 1991 року №1282-ХІІ (із змінами та доповненнями)

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя С.С. Сич