Справа № 640/19205/20
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2020-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 жовтня 2020 року м. Київ №640/19205/20
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомВійськової частини НОМЕР_1
доОСОБА_1
простягнення грошових коштів
встановив:
Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила суд:

- стягнути з громадянина ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 суму заподіяної з його вини матеріальної шкоди в розмірі 61000,00 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що 25 вересня 2019 року на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №198 сержанта ОСОБА_1 звільнено з військової служби та виключено зі списків військової частини. Під час проходження служби відповідач забезпечувався речовим майном. За результатами службового розслідування встановлено факт втрати відповідачем речового майна. У зв`язку з наведеним відповідача притягнуто до матеріальної відповідальності і сума невідшкодованої шкоди становить 86601,62 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 серпня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 18 лютого 2015 року наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) №41 громадянина ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення та призначено на посаду кулеметника механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти 3 механізованого батальйону.

У зв`язку із виконанням службових обов`язків за посадою ОСОБА_1 видане в тимчасове користування військове майно, а саме: жилет панцерний МЗс-1-4 - 1 шт., шолом кевларовий - 1 шт., чохол до шолома кевларового - 1 шт. (три найменування). Зазначене майно є інвентарним і після використання за призначенням підлягає поверненню (здаванню на склад).

15 листопада 2016 року наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 №3174 за фактом втрати майна, виданого під звіт солдату ОСОБА_1 , призначено службове розслідування, під час якого встановлено, що причиною втрати військового майна є неналежне виконання службових обов`язків щодо збереження переданого під звіт для тимчасового використання за призначенням військового майна, що привело до його втрати з боку командира бойової машини-командира 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини - польова пошта НОМЕР_2 сержанта ОСОБА_1 . Розмір заподіяної державі шкоди через втрату військового майна складає 86601,62 гривень.

28 грудня 2016 року командиром військової частини-польова пошта НОМЕР_2 видано наказ №3597 «Про результати службового розслідування по факту втрати військового майна сержантом ОСОБА_1 », згідно якого:

за порушення статей 11,12,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командира бойової машини-командира 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини - польова пошта НОМЕР_2 сержанта ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності;

відповідно до пункту 14 Положення про матеріальну відповідальність військовослуж бовців за шкоду, заподіяну державі командира бойової машини-командира 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини - польова пошта НОМЕР_2 сержанта ОСОБА_1 за втрату виданого під звіт військового майна притягнуто до підвищеної матеріальної відповідальності в сумі 86601,62 гривень.

За період військової служби з грошового забезпечення сержанта ОСОБА_1 утримано 25601,62 гривень. Сума не відшкодованої матеріальної шкоди складає 61000,00 гривень.

Позивач зазначає, що ОСОБА_1 сума не сплачена у добровільному порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частиною другою статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Також згідно пунктом 2 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби. Пунктом 17 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що публічною службою є, серед іншого, військова служба.

Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Частиною третьою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори з приводу прийняття громадян на військову службу, її проходження, звільнення з військової служби.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №818/1688/16 вказано, що спори щодо відшкодування шкоди/стягнення збитків, завданих особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень віднесено до розгляду в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, військова частина звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі позивача матеріальні збитки в розмірі 61000,00 грн, зумовлені нестачею речового майна, яке було видано відповідачу.

Суд зазначає, що вирішення питання щодо наявності підстав для стягнення з відповідача збитків, спричинених ним державі під час проходження військової служби, нерозривно пов`язане з наданням судом оцінки правомірності наказу командира військової частини, тобто наказу суб`єкта владних повноважень, про притягнення відповідача до матеріальної відповідальності.

Так, загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV (далі - Статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі статтею 9 Статуту встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Статтею 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Стаття 26 Статуту визначає, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно з пунктами 1 та 2 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР, це Положення визначає підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами. Дія цього Положення поширюється також на осіб рядового та начальницького складу Міністерства внутрішніх справ України. Відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Приписами пункту 3 Розділу І Положення передбачено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявністю: а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б) протиправної їх поведінки; в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г) вини у заподіянні шкоди. Протиправною визнається така поведінка (дія або бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки. Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинено ним умисно чи з необережності.

Згідно з пунктом 4 Розділу І Положення встановлено, що відшкодування шкоди військовослужбовцями і призваними на збори військовозобов`язаними провадиться незалежно від притягнення їх до дисциплінарної чи кримінальної відповідальності за дію (бездіяльність), якою державі було заподіяно шкоду.

Відповідно до пункту 13 Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі, зокрема, недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.

Відповідно до пункту 17 Розділу IV Положення командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини. У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб. Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць. Розслідування не проводиться, якщо причини, розмір шкоди та винних осіб встановлено в ході ревізії (перевірки), інвентаризації, дізнання, попереднього слідства або судом.

Пунктом 18 Розділу IV Положення визначено, що розслідування призначається письмовим розпорядженням командира (начальника) військової частини, який має право прийняти рішення про притягнення військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного до матеріальної відповідальності. Розслідування провадиться посадовою особою, компетентною у питаннях обліку, зберігання та використання відповідного майна або яка має вищу юридичну освіту. Забороняється доручати розслідування посадовій особі, яка є підлеглою чи безпосереднім начальником військовослужбовця чи військовозобов`язаного, призваного на збори, дії яких необхідно розслідувати, а також посадовим особам, які є співучасниками заподіяння матеріальної шкоди чи зацікавлені в результатах розслідування.

Розслідуванням повинно бути встановлено: в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду; вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки (п.19 Розділу IV Положення).

Отже, до матеріальної відповідальності може бути притягнуто військовослужбовця у разі заподіяння прямої дійсної шкоди, наявної з його боку протиправної поведінки та наявності взаємозв`язку між діями військовослужбовця та заподіяної шкоди.

З рапортом на проведення службового розслідування до командира роти звернувся сержант з АТЗ ФМР ОСОБА_2 .

Командиром військової частини НОМЕР_2 від 15 листопада 2016 року прийнято наказ №3174 «Про призначення службового розслідування».

В ході проведення службового розслідування встановлено, що під час перевірки наявності військового майна, виданого в тимчасове користування виявлено відсутність майна речової служби виданого в тимчасове користування 10 вересня 2016 року командиру бойової машини-командиру 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини-польова пошта НОМЕР_2 сержанту ОСОБА_1 , а саме: жилет панцерний МЗс-1-4 - 1 шт., шолом кевларовий - 1 шт., чохол до шолома кевларового - 1 шт. про що свідчать колії з книги видачі майна в тимчасове користування.

Із пояснювальної записки сержанта ОСОБА_1 стало відомо, що 09 листопада 2016 року приблизно о 10 годиш 00 хвилин вийшов з намету, коли повернувся, то виявив відсутність військового майна, виданого йому в тимчасове користування, нагляд за яким військовослужбовець нікому не доручав, а саме: жилет панцерний-ішт., шолом кевларовий - 1 шт., чохол до шолома кевларового - 1 шт. Про даний факт сержант ОСОБА_1 нікому не доповів, а відсутність військового майна було встановлено сержантом з матеріального забезпечення підрозділу під час проведення перевірки.

В діях командира бойової машини- командира 2 механізованого відділення 2, ; механізованого взводу 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону Військової частини-польова пошта НОМЕР_2 сержанта ОСОБА_1 не міститься складу злочину чи особистої вигоди, але вбачаються ознаки порушення вимог статей 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, які покладають на нього обов`язок знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно, негайно доповідати своєму безпосередньому начальникові про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження, а саме перед виходом з намету не забезпечив збереження майна речової служби виданого йому в тимчасове користування, а також при виявленні втрати майна не доповів вчасно безпосередньому командиру.

За результатами проведеного службового розслідування в акті від 27 грудня 2016 року запропоновано за шкоду завдану державі в особі військової частини НОМЕР_2 утримати з винної особи та занести в книгу грошових стягнень та нарахувань військової частини-польова пошта НОМЕР_2 з урахуванням кратності суму, яка становить 86601,62 грн. (вісімдесят шість тисяч шістсот одна гривня 62 копійки).

Також вказано внести суму нестачі 7457,03 грн. (сім тисяч чотириста п`ятдесят сім гривень 03 копійок) нанесеної командиром бойової машини-командиром 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 7 механізованої роти З механізованого батальйону військової частини-польова пошта НОМЕР_2 сержантом ОСОБА_1 в книгу обліку нестач по речовій службі військової частини - польова пошта НОМЕР_2 .

Перераховане майно сержант ОСОБА_1 на речовий склад під час здачі посади не здав.

Так суд зазначає, що службове розслідування за фактом нестачі речового майна у військовій частині НОМЕР_2 проведено в строк, визначений Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року №243/95.

За результатами проведеного розслідування 28 грудня 2016 року командиром військової частини НОМЕР_2 винесено наказ про результати проведення службового розслідування по факту втрати речового майна солдатом ОСОБА_1 . Пунктом 2.2 вказано наказу визначено, утримати з винної особи та занести в книгу грошових стягнень та нарахувань військової частини-польова пошта НОМЕР_2 з урахуванням кратності суму, яка становить 86601,62 грн. (вісімдесят шість тисяч шістсот одна гривня 62 копійки).

З огляду на встановлений позивачем факт втрати ОСОБА_1 речового майна та доведеними обставинами наявності у відповідача матеріальної відповідальності за втрату речового майна, суд вважає вимоги військової частини обґрунтованими та належними до задоволення.

Сума, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 підтверджується витягом із книги грошових стягнень і нарахувань за 2019 рік, де вказано утримати з відповідача за втрачене речове майно 61000,00 грн.

Згідно з пунктом 25 Положення утримання грошового нарахування за наказом про відшкодування заподіяної шкоди провадиться щомісячно у розмірі 20 відсотків, а у разі відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок розкрадання, умисного пошкодження військового майна, - у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення (заробітку).

Однак, як встановлено судом, до моменту виключення відповідача зі списків, з відповідача не утримувалось грошове забезпечення.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 61000,00 грн на підставі наказу командира військової частини від 28 грудня 2016 року №3597.

Суд зауважує, що підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки згідно з частиною другою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 суму заподіяної з його вини матеріальної шкоди в розмірі 61000,00 грн..

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко