Справа № 420/3305/20
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2020-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/3305/20
Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойко А.В. та Шевчук О.А.,

при секретарі Пальоній І.М.,

за участю: представника апелянта Яківець Микити Васильовича та представника позивача Носенко Ігоря Петровича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 липня 2020 року по справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та вимог про сплату боргу (недоїмки),-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (далі ДПС) в якому, з урахуванням заяви про зміну (доповнення) предмета позову, просив: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення ДПС від 08 січня 2020 року №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності, у розмірі 85 грн. за порушення п.11 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПС від 08 січня 2020 року №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 510 грн. за порушення п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПС від 08 січня 2020 року №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір за результатами річного декларування на суму 343889,66 грн., а також нараховані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 85972,42 грн. за порушення п.177.2, п.177.4 ст.177, п.16-1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України (всього 429862,08 грн.); визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПС від 08 січня 2020 року №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичним особами за результатами річного декларування на суму 4126675,86 грн., а також нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1031668,97 грн. за порушення п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України (всього 5158344,83 грн.); визнати протиправним та скасувати рішення ДПС від 08 січня 2020 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 61237,71 грн. за порушення п.2 ст.7, п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»; визнати протиправною та скасувати вимогу ДПС про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 26 лютого 2020 року, якою нараховано суму недоїмки на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 329463,55 грн.; визнати протиправною та скасувати вимогу ДПС про сплату боргу (недоїмки) №Ф-11648-52 від 06 квітня 2020 року, якою нараховано суму недоїмки на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 720164,81 грн. та 61237,71 грн. штрафу.

В обгрунтування позову було зазначено, що витрати в перевіряємому періоді ним задекларовано достовірно, а тому без помилок визначено податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності, військовий збір та єдиний внесок. Також позивач посилався на те, що титульний аркуш акту перевірки не надруковано на номерному бланку, що робить протиправними оскаржувані індивідуальні акти. До того ж, титульний аркуш акту перевірки не містить всю потрібну довідкову інформацію, яка мала дати змогу встановити місцезнаходження контролюючого органу, який проводив перевірку, його номер телефону, телефаксу та адресу електронної пошти. Позивач зазначає, що факт цього порушення не може бути спростованим тим, що акт перевірки є службовим документом, який підтверджує факт проведення документальної перевірки та відображає висновки ревізорів і є носієм доказової інформації про встановлені порушення вимог податкового законодавства.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 липня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позовну повністю.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі п.77.1. ст.77, п.82.1 ст.82 ПК України, відповідно до направлень від 01 серпня 2019 року №5100/13-04, №5107/13-04 та наказу від 19 липня 2019 року №5776, виданих ГУ ДФС в Одеській області, та плану - графіка проведення планових виїзних перевірок фізичних осіб-підприємців на 2019 рік та наказу від 12 серпня 2019 року №6456 «Про перенесення термінів документальної планової виїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 » заступником начальника відділу планування контрольно-перевірочної роботи управління податків і зборів з фізичних осіб ДПС Тряновою О.М. та головним державним ревізор-інспектором відділу планування контрольно-перевірочної роботи управління податків і зборів з фізичних осіб ДПС Гончаром Д.С. проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 рік, та Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями) за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 рік.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт №446/15-32-33-04/ НОМЕР_1 від 29 листопада 2019 року «Про результати документальної планової виїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 рік, та Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями) за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 рік».

У висновках вказаного акту зазначено, що плановою виїзною перевіркою встановлені порушення ФОП:

- п.44.3 ст.44 ПК України - незабезпечення зберігання первинних облікових документів;

- п.177.2, п.177.4, п.177.10 ст.177 ПК України, п.6 ст.128 ГК України - неналежне ведення книги обліку доходів та витрат, включення до декларації про майновий стан і доходи перекручених даних;

- п.11 ст.3 Закону України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» - проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій без використання режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послу) та обліку їх кількості;

- п.177.2 та п.177.4 ст.177 ПК України - занижено податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності в сумі 4126675,86 грн., а саме: у 2016 році на 1168118,09 грн., у 2017 році на 1000188,89 грн. та у 2018 році на 1958368,89 грн.;

- п.177.2 та п.177.4 ст.177, п.16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України - занижено суму військового збору від підприємницької діяльності в сумі 343889,66 грн., а саме: за результатами 2016 року у сумі 97343,17 грн., 2017 року у сумі 83349,07 грн. та 2018 року у сумі 163197,41 грн.;

- п.1 та п.4 ч.2 ст.6 та п.2 ч.1 ст.7 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - занижено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від підприємницької діяльності в сумі 239338,97 грн., за 2016 рік в сумі 91052,04 грн., за 2017 рік в сумі 100809,43 грн. та за 2018 рік в сумі 137 602,08 грн.

16 грудня 2019 року ФОП було подано до ГУ ДФС в Одеській області заперечення на акт документальної планової виїзної перевірки №446/15-32-33-04/ НОМЕР_1 від 29 листопада 2019 року, та за результатами їх розгляду ДПС листом «Про розгляд заперечення» від 02 січня 2020 року за №13/М/15-32-33-04-09 залишило вказаний без змін.

У зв`язку з встановленими актом перевірки порушеннями, ДПС були прийняті:

- податкове повідомлення-рішення № від 08 січня 2020 року, яким до ФОП застосовано штрафні (фінансові) санкції, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності, у розмірі 85 грн. за порушення п.11 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (т.1 а.с.67);

- податкове повідомлення-рішення № від 08 січня 2020 року, яким до ФОП застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 510 грн. за порушення п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України (т.1 а.с.66);

- податкове повідомлення-рішення № від 08 січня 2020 року, яким ФОП збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір за результатами річного декларування на суму 343889,66 грн., а також зараховані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 85972,42 грн. за порушення п.177.2, п.177.4 ст.177, п.16-1 підрозділу 10 Розділу XX ПК України (всього 429862,08 грн.) (т.1 а.с.65);

- податкове повідомлення-рішення № від 08 січня 2020 року, яким ФОП збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичним особами за результатами річного декларування на суму 4126675,86 грн., а також нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1031668,97 грн. за порушення п.177.2, п.177.4 ст.177 ПК України (всього 5158344,83 грн.) (т.1 а.с.64);

- рішення № від 08 січня 2020 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до ФОП застосовано штрафні санкції у розмірі 61237,71 грн. за порушення п.2 ст.7, п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (т.1 а.с.68);

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 08 січня 2020 року, якою ФОП нараховано суму недоїмки на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 329463,55 грн. (т.1 а.с.69).

15 січня 2020 року ФОП звернувся до ДФС України, Міністерства фінансів України та Державної регуляторної служби України зі скаргою, в якій просив, зокрема, скасувати прийняті 08 січня 2020 року ДПС податкові повідомлення-рішення та вимогу про сплату боргу (недоїмки)» №Ф- на суму 329463,55 грн..

20 лютого 2020 року Державною податковою службою України прийнято рішення №6387/6/99-00-08-01-01-06 про результати розгляду скарги, відповідно до якого вирішено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08 січня 2020 року №Ф- ДПС скасувати та вважати відкликаною з дня прийняття даного рішення, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 08 січня 2020 року № - залишено без змін, а скаргу ФОП від 15 січня 2020 року №10 в частині оскарження зазначених виконавчих документів - задоволено частково, зобов`язано ДПС сформувати та направити нову вимогу, з урахуванням вищенаведеного, у відповідності до вимог чинного законодавства.

На виконання рішення Державної податкової служби України від 20 лютого 2020 року ДПС 26 лютого 2020 року винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-, якою ФОП нараховано суму недоїмки на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 329463,55 грн..

Крім цього, 06 квітня 2020 року Головним управлінням ДПС в Одеській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-11648-52, якою ФОП нараховано суму недоїмки на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 720164,81 грн. та 61 237,71 грн. штрафу.

Винесення вказаних податкових повідомлень-рішень та вимог і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що в ході проведення перевірки відповідачем було встановлено факт проведення розрахункових операцій через РРО без використання режиму попереднього програмування найменування, цін товарів та обліку їх кількості. Разом з тим, суд першої інстанції зазначив, що в акті перевірки не зазначено, на підставі якого саме документу відповідач встановив таке порушення. Щодо посилань відповідача на стрічки РРО, судом досліджено в судовому засіданні опис наданих документів до перевірки, складений позивачем, в якому відповідачем було власноручно здійснено відмітку «отримала контрольні стрічки без чеків за 2016 - 2018 роки», проте, ані після проведення перевірки, ані під час судового розгляду справи, контрольні стрічки без чеків за 2016-2018 роки відповідачем ФОП повернуто не було. Крім того, на питання суду щодо повернення вказаних документів представник відповідача в судовому засіданні будь-яких обґрунтованих пояснень надати не зміг, як і не зміг довести зафіксовані в акті порушення шляхом надання до суду саме цих стрічок.

Суд першої інстанції також зазначив, що дослідженні в судовому засіданні належним чином оформлені первинні документи спростовують висновки контролюючого органу, викладені в акті планової перевірки, щодо неможливості встановлення витрат віднесених позивачем до складу вартості документально підтверджених витрат за 2016 - 2018 роки як наслідок ненадання підтвердних документів щодо понесених витрат, а також неможливість встановлення номенклатури товару, що був реалізований, його ціну, кількість та собівартість.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України з огляду на таке.

Досліджуючи спірні правовідносини по суті, колегія суддів перш за все вважає за належне одночасно надати правову оцінку податковим повідомленням-рішенням № від 08 січня 2020 року, яким до ФОП застосовано штрафні (фінансові) санкції за порушення п.11 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та № від 08 січня 2020 року, яким ФОП збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, оскільки підставами для винесення вказаних рішень були одні й ті самі обставини, а саме: проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій (далі РРО) без використання режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послу) та обліку їх кількості (в контексті рішення № вказані обставини були юридичною підставою, а щодо рішення № фактичною).

Так, преамбулою Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі Закон) передбачено, що цей Закон визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з приймання готівки для подальшого переказу. До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп`ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо (ст.2 Закону).

Положеннями п.11 ст.3 Закону передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу, зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій з використанням режиму попереднього програмування найменування (для пального із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД), цін товарів (послуг) та обліку їх кількості.

При цьому, за не дотримання вищевказаних вимог п.6 ст.17 Закону передбачає відповідальність, а саме: п`ять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму попереднього програмування найменування кожного товару, який не є підакцизним, та/або послуги, ціни товару (послуги) та обліку їх кількості.

Приймаючи податкове повідомлення-рішення № від 08 січня 2020 року ДПС зазначалось, що згідно контрольних стрічок РРО встановлено, що ФОП отримав дохід через РРО на загальну суму 22925977,04 грн. від реалізації товару: вино, енергетик, м`ясо птиці, напій збродж., пельмені, пиво, солодка вода, слабоалкоголка, цукерки, котлети, вареники, уголь, морозиво, продукт сметанний, філе курине, йогурт, шампанське, нагетси, коньяк та інше, тобто, на думку податкового органу, ФОП проводив розрахункові операції через РРО без використання режиму попереднього програмування найменування, цін товарів та обліку їх кількості, чим порушено п.11 ст.3 Закону.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що ні з матеріалів перевірки, ні під час судового провадження в суді першої та апеляційної інстанцій, не вбачається матеріалів та відомостей, на підставі яких податковий орган встановив вказане порушення п.11 ст.3 Закону позивачем. Матеріали справи не містять жодного документа, зокрема розрахункового, який підтверджував би факт продажу позивачем товарів без використання режиму попереднього програмування найменування, цін товарів та обліку їх кількості. Справа містить лише денний звіт (z звіт), який є документом встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить інформацію про денні підсумки розрахункових операцій, проведених з його застосуванням, однак в якому не зазначається найменування, ціни товарів та обліку їх кількості (оскільки складається з іншою метою), що, на думку колегії суддів, жодним чином не свідчить про допущення ФОП порушення п.11 ст.3 Закону.

Крім того, стосовно стрічок РРО колегія суддів зазначає, що згідно опису наданих до перевірки документів, складеного позивачем, відповідачем було власноручно здійснено відмітку «отримала контрольні стрічки без чеків за 2016 - 2018 роки», проте, в ході судового розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції відповідачем не було надано доказів повернення вказаних контрольних стрічок без чеків за 2016-2018 роки позивачу, як і не було надано їх суду.

Додатково колегія суддів наголошує, що податковим органом в акті не зазначалось про допущення ФОП порушень п.1 ст.3 Закону, за яким суб`єкти господарювання при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, за яке (порушення) п.1 ст.17 Закону передбачає відповідальність.

Відповідач не оскаржував факт проведення ФОП розрахункових операцій через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, як такий, натомість позивача притягнуто саме за проведення розрахункових операцій через РРО без використання відповідного режиму попереднього програмування, чого з матеріалів перевірки та справи не вбачається, що свідчить про безпідставність спірного податкового повідомлення-рішення № від 08 січня 2020 року.

Стосовно податкового повідомлення-рішення № від 08 січня 2020 року, яким ФОП збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, колегія суддів зазначає, що першочерговою передумовою прийняття вказаного рішення були висновки відповідача з приводу того, що ФОП проводив розрахункові операції через РРО без використання режиму попереднього програмування найменування, цін товарів та обліку їх кількості, що свідчить про неможливість встановити номенклатуру товару, що був реалізований через РРО, його ціну, кількість та відповідно його собівартість та внаслідок чого, на думку ДПС, неможливо встановити які саме витрати ФОП віднесені до складу вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю; ФОП не було надано підтвердних документів щодо понесених витрат, у зв`язку з чим неможливо встановити номенклатуру товару що був реалізований, його ціну та кількість та відповідно його собівартість.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на протиправність податкового повідомлення-рішення № від 08 січня 2020 року, винесеного відносно позивача за проведення розрахункових операцій через РРО без використання режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послу) та обліку їх кількості, визначення вказаних обставин, як підґрунтя для прийняття податкового повідомлення-рішення № від 08 січня 2020 рокуҐ, є безпідставним, а саме рішення протиправним.

Стосовно самих висновків ДПС з приводу того, що згідно наявних під час перевірки документів неможливо встановити які саме витрати ФОП віднесені до складу вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю, до декларацій про майновий стан і доходи за 2016-2018 роки (відсутній облік витрат); ФОП не надано підтвердні документи щодо понесених витрат; неможливо встановити номенклатуру товару що був реалізований, його ціну та кількість та відповідно його собівартість, колегія суддів зазначає таке.

Положеннями статті 177 ПК України передбачено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

До переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

- обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

При цьому, згідно до ст.177.4.5 ПК України не включаються до складу витрат підприємця, зокрема, документально не підтверджені витрати.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи містять належний та необхідний перелік первинної документації, що підтверджує понесені ФОП витрати, безпосередньо пов`язані з отриманням доходів, зокрема:

- книгу обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність №415 від 25 лютого 2014 року (т.1 а.с.89-109);

- виписки по рахунку ФОП (т.1 а.с.110-250, т.2 а.с.1-90, т.5 а.с.1-250, т.6 а.с.1-98, т.9 а.с.1-128);

- договори поставки: №КО1616 від 21 квітня 2016 року; №5-М/17 від 25 грудня 2017 року; №Д60 від 24 листопада 2017 року; №1705/18 від 17 травня 2018 року; №712/31 від 01 травня 2017 року; №006 від 22 лютого 2016 року; №4/1 від 02 січня 2018 року; МКВ17-71717/ЦО від 20 січня 2017 року; №48/17 від 04 вересня 2017 року; №555 від 17 січня 2017 року; №83 від 31 серпня 2016 року; №230136 від 31 грудня 2011 року (з відстрочкою платежу); №070916/2 від 07 вересня 2016 року; №09/10/2017 від 09 жовтня 2017 року; дистриб`юторські договори: №302/17 від 03 лютого 2017 року; №Д4 від 14 червня 2017 року; договір надання послуг від 22 листопада 2016 року; додаткова угода до договору про постачання електричної енергії №987 від 04 квітня 2007 року; договір №68КВ-П від 13 грудня 2016 року; договір про організацію перевезень вантажів та проведення розрахунків за перевезення та надані залізничними транспортом України послуг; договір на провадження, супровід та програмування інформаційної системи SalesWork №S-03-04/16 від 30 березня 2016 року; договір про надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку №6463847/1.12572708 від 24 жовтня 2013 року; договір про надання транспортно-експедиційних послуг №У140715/3 від 14 липня 2015 року; додаткова угода №1 до договору поставки вугільної продукції №5/12-17 від 07 грудня 2017 року (т.2 а.с.91-137);

- видаткові накладні (т.2 а.с.138-139, 147, 149, 156-161, 171-175, 180, 182-183, 185-192, 197-201, 204, 209-211, 216-221, 225-227, 229, 232, 238, 240, 242-243, 250, т.3 а.с.1-4, 16-17, 20-28, 31, 33-37, 42, 45, 49-52, 57, 60, 62, 64, 70-73, 77-78, 80, 86-87, 90, 93, 94-97, 99, 103-105, 110, 112, 115-117, 119-122, 128-129, 130-132, 136-138, 143, 146-147, 156-157, 164-176, 182, 184-186, 190-193, 200, 204-205, 208-213, 215, 221-224, 226-227, 230, 232, 236, 241, 243, 247, 250, т.4 а.с.1, 3-6, 10-12, 19, 25, 28-29, 32-37, 39, 41, 45, 52-57, 58, 60, 62-63, 69-70, 80-82, 85, 88, 90-91, 93, 95, 98, 109-110, 112-116, 117-118, т.6 а.с.102, 104, 106, 108, 111, 114-117, 122-126, 127-128, 130-134, 136-137, 140-141, 151-152, 160-162, 165-166, 169-172, 177-178, 180-189, 194, 196-200, 202-206, 210-211, 218-221, 226, 228-229, 231, 239-240, 242-243 т.7 а.с.1, 4-8, 11-13, 17, 19-21, 25-26, 31-34, 37, 41, 46-47, 50-54, 56-57, 60-62, 81-83, 97-101, 103-105, 109-111, 113-114, 127-129, 131, 135, 142-149, 159, 167, 177, 185-189, 193, 196, 208, 211, 213, 218, 222, 226-227, 234-235, 240-241, т.8 а.с.1, 4-13, 19-21, 23-24, 26, 29, 32-35, 37-39, 45-49, 62-63, 66-68, 71-72, 74-81, 91-92, 94, 96-106, 115-116, 121, 125-127, 128-133, 137-138, 142-144, 148, 152-169, 172, 174, 183-189, 190, 194-202, 205, 208-211, 218-227, 229-231, т.9 а.с.131, 135-141, 147, 156-166, 174-179, 183-190, 194, 196-205, 214-215, 219-223, 226-229, 234-235, 241, 242-250, т.10 а.с.2, 7-9, 12, 15-18, 33-42, 44, 61-68, 72-73, 80-81, 83-97, 105, 110, 112-115, 117, 119-131, 137-138, 145-146, 158-166, 178-179, 181-191, 199-202, 209-212, 221, 225-226, 229-230, 239-243, 249-250, т.11 а.с.2, 6-11, 18, 21-28, 35-46, 50-57, 63-67, 75-76, 80, 83-86, 90, 92-93, 98);

- акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) (т.2 а.с.140, 162, 166-167, 193, 201, 203, 228, 233-237, 239, т.3 а.с.10, 19, 37-41, 67-70, 75-76, 100-102, 106-107, 111, 113, 118, 133, 134-135, 139-142, 148-155, 158-159, 179-181, 188-189, 207, 216-220, 225, 229, т.4 а.с.8, 13, 40, 42, 44, 47, 61, 72-76, 84, 87, 100, 111, 120-123, т.6 а.с.107, 110, 138, 142, 144, 146-148, 154, 163, 201, 209, 233, 235, т.7 а.с.15, 18, 27, 29, 48, 58-59, 63-66, 85, 115-118, 141, 155-158, 171, 199-202, 204-206, 216, 246-247, 249-250, т.8 а.с.17, 55, 57-59, 65, 107-111, 118, 141, 175, 177, 179-182, 190, 232-233, т.9 а.с.149, 167-168, 170-171, 181, 206-207, 209, 217-218, 224, т.10 а.с.4-6, 20, 43, 52-53, 55-56, 68, 75, 101-102, 155-155, 167, 169-173, 192-193, 203, 233-234, 238, 245, т.11 а.с.14-15, 33, 46-47, 69-70, 78, 91, 94-97, 99);

- товарні накладні (т.2 а.с.141-142, 146, 148, 168-170, 212, 222, 231, 244-248, т.3 а.с.11-15, 29-30, 43, 59, 199, 201, 206, т.4 а.с.21-24, 30, 64-67, 99, 101, 106-108, т.6 а.с.108, 155-159, 212-216, 236-238, 249-250, т.7 а.с.2-3, 9-10, 38-40, 71-75, 78-80, 93-96, 102, 106-108, 112, 122, 125-126, 130, 133-134, 150-154, 163, 168, 169, 172, 175-176, 182-184, 190-192, 209-210, 212, 219-221, 228-233, 236-240, т.8 а.с.14-15, 42-44, 50-55, 82-86, 95, 122-124, 128-130, 134-137, 139, 145-147, 170-171, 207, 214-217, т.9 а.с.132-135, 150-155, 236-240, т.10 а.с.1, 22-25, 27-28, 46-51, 57, 69-71, 79, 106-109, 135-136, 140-144, 196-198, 205-208, 213-216, 222-224, 227-228, 246-247, т.11 а.с.1, 2-5, 19, 58-62, 68, 71-72);

- товарно-транспорті накладні (т.2 а.с.143-144, 165, 179, 184, 196, 202, 205, 207-208, 230, 249, т.3 а.с.44, 46-48, 61, 63, 65-66, 183, 194, 214, 235, т.4 а.с.9, 15-16, 20, 59, т.7 а.с.198, т.8 а.с.36, 40-41, 69, 93, 193, 204, 212-213, т.10 а.с.180, т.12 а.с.80-152, т.13 а.с.7-246, т.14 а.с.7-245, т.15 а.с.7-246, т.16 а.с.7-245, т.17 а.с.7-245, т.18 а.с.7-246, т.19 а.с.8-247, т.20 а.с.6-245, т.21 а.с.7-247, т.22 а.с.7-245, т.23 а.с.10-251, т.24 а.с.12-251, т.25 а.с.6-95);

- рахунки за послуги водопостачання, водовідведення та електроенергію (т.2 а.с.150-155, 176-178, 181, 206, 213-215, 241, т.3 а.с.5-9, 18, 32, 53, 74, 79, 82-85, 88-89, 91-92, 108-109, 114, 123-127, 144-145, 160-163, 177-178, 187, 195-198, 228, 231, 233-234, 237-240, 242, 246, 248-249, т.4 а.с.17-18, 26-27, 31, 38, 43, 46, 48-51, 57, 68, 71, 77-79, 83, 86, 89, 92, 94, 96-97, 102-105, 117, т.6 а.с.99-101, т.6 а.с.103, 105, 113, 118-111, 126, 129, 135, 139, 143, 145, 149-148, 153, 164, 167-168, 172-176, 179, 189-193, 195, 207-208, 217, 222-225, 227, 230, 232, 234, 241, 244-248, т.7 а.с.14, 16, 22-24, 29, 30, 35-36, 42-45, 49, 55, 67-70, 76-77, 84, 86-92, 119-121, 123-124, 136-140, 154, 160-162, 164-166, 170, 173-174, 178-181, 182-195, 203, 207, 215, 217, 223-225, 242-245, 248, т.8 а.с.2-3, 16, 18, 22, 25, 27-28, 30-31, 54, 56, 60-61, 64, 70, 73, 87-90, 111-114, 117, 119-120, 140, 149-151, 173, 176, 178, 192, 203, 206, 228, т.9 а.с.129-130, 142-146, 148, 169, 172-173, 180, 182, 191-193, 195, 208, 210, 216, 225, 230-233, т.10 а.с.3, 10-12, 19, 21, 26, 29-32, 54, 58-60, 69, 74, 76-78, 82, 98-100, 103-104, 111, 116, 118, 132-134, 139, 147, 151-154, 156-157, 168, 174-177, 194-195, 204, 217, 232, 235-237, 244, 248, т.11 а.с.12-13, 16-17, 29-32, 34, 48, 73-74, 77, 79, 87-89, 100);

- розрахункові відомості (т.2 а.с.163-164, 194-195, 198, т.4 а.с.2, 7);

- квитанції (т.3 а.с.56, т.10 а.с.14, т.11 а.с.20, 82).

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що посилання ДПС на неможливість встановити які саме витрати ФОП віднесені до складу вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю, не надання первинних документів щодо понесених витрат, неможливість встановлення номенклатури товару, що був реалізований, його ціну та кількість та відповідно його собівартість, є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Наведені висновки ДПС також спростовуються тією обставино, що неможливість (нібито) встановлення номенклатури товару, що був реалізований, його ціну, кількість та відповідно його собівартість, на думку колегії суддів, може впливати на формування загального оподатковуваного доходу (виручку у грошовій та негрошовій формі), оскільки неможливо встановити належним чином який саме товар (його ідентифікаційні характеристики) було продано, однак, жодним чином напряму не свідчить про завишення сформованих особою витрат, пов`язаних з господарською діяльністю відповідної фізичної особи підприємця, за умовою належного документального підтвердження таких витрат, що (підтвердження), як було зазначено вище, вбачається з матеріалів справи.

При цьому колегія суддів враховує, що в ході проведення перевірки податковим органом не було встановлено порушень з боку ФОП при декларуванні валового доходу від провадження господарської діяльності, про що зазначено в акті цієї перевірки №446/15-32-33-04/ НОМЕР_1 від 29 листопада 2019 року.

На думку колегії суддів, висновок акту перевірки щодо завищення позивачем валових витрат прямо суперечить вказаному висновку самих перевіряючих про відсутність порушень з боку ФОП при декларуванні валового доходу від провадження господарської діяльності, оскільки за загальним правилом та з огляду на специфіку господарської діяльності позивача неможливо отримати дохід від продажу товарів не здійснивши витрати на їх попереднє придбання або на виготовлення.

Стосовно податкового повідомлення-рішення ДПС від 08 січня 2020 року №, яким до ФОП застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 510,00 грн. за порушення п.44.3 ст.44 ПК України колегія суддів зазначає таке.

Положеннями статті 44.3 ПК України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

З акту перевірки вбачається, що 13 листопада 2019 року ФОП під розписку надано письмовий запит з питань надання документів та письмових пояснень щодо здійснення ним підприємницької діяльності.

ДПС зазначено, що документи на запит ФОП надано частково.

29 листопада 2019 року відповідачем складено акт ненадання ФОП документів до перевірки (т.11 в.с.226), в якому зазначено, що ФОП не надано первинних облікових документів щодо підтвердження понесених витрат, які пов`язані з отриманим доходом та інші документи.

Разом з тим, з аналізу вказаного акту вбачається, що ДПС не зазначено щодо яких саме документів (обов`язкових до зберігання), визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не забезпечено зберігання позивачем, що виключає можливість притягнення ФОП до відповідальності.

Під час судового засідання 28 жовтня 2020 року представник ДПС також не зміг пояснити, яких саме документів не було надано/збережено ФОП, що свідчить про необґрунтованість та відповідно протиправність вказаного податкового повідомлення-рішення від 08 січня 2020 року № та необхідність його скасування з цих підстав.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне визнати протиправними та скасувати похідні від рішення про збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб наступні рішення відповідача: податкове повідомлення-рішення ДПС від 08 січня 2020 року №, яким ФОП збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір за результатами річного декларування на суму 343 889,66 грн., а також зараховані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 85 972,42 грн. за порушення п.177.2, п.177.4 ст.177, п.16-1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України (всього 429 862,08 грн.); рішення ДПС від 08 січня 2020 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до ФОП застосовано штрафні санкції у розмірі 61 237,71 грн. за порушення п.2 ст.7, п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»; вимоги ДПС про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 26 лютого 2020 року, якою ФОП нараховано суму недоїмки на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 329 463,55 грн..

Вказані висновки щодо похідності зазначених рішень ДПС ґрунтуються на положеннях п.п.1.2 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України в сукупності зі ст.163 ПК України, відповідно до яких об`єктом оподаткування військовим збором є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування; іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

З наведеного вбачається, що військовий збір нараховується, утримується та перераховується із сум чистого доходу, який визначається виходячи із документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю фізичної особи-підприємця.

Так, приймаючи вказане податкове повідомлення-рішення, відповідач ґрунтувався на наявності факту заниження ФОП податку на доходи фізичних осіб.

Разом з тим, враховуючи встановлення вище судом апеляційної інстанції факту відсутності заниження ФОП чистого доходу, з якого нараховується військовий збір, колегія суддів вважає, що вказане податкове повідомлення рішення, яким було збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору, є також безпідставним та таким, що підлягає скасуванню.

Окремо стосовно спірної вимоги ДПС про сплату боргу (недоїмки) №Ф-11648-52 від 06 квітня 2020 року, якою ФОП нараховано суму недоїмки на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 720164,81 грн. та 61237,71 грн. штрафу, колегія суддів зазначає таке.

Як було зазначено вище, на виконання рішення Державної податкової служби України від 20 лютого 2020 року, Головним управлінням ДПС в Одеській області 26 лютого 2020 року винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-, якою ФОП нараховано суму недоїмки на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 329463,55 грн..

З матеріалів справи вбачається, що вказана вимога, яка є виконавчим документом, в адміністративному або судовому порядку скасована не була, а тому є чинною та такою, що має правові наслідки для ФОП.

Разом з тим, матеріали справи містять іншу вимогу ДПС про сплату боргу (недоїмки) від 06 квітня 2020 року, якою ФОП нараховано суму недоїмки на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 720164,81 грн. та 61237,71 грн. штрафу. Водночас, вказана вимога, на відміну від вимоги від 20 лютого 2020 року, не містить акту документальної перевірки та/або рішення, на підставі яких вона була винесена; у самій вимозі підкреслено «на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів».

Під час судового засідання 28 жовтня 2020 року представником ДПС не було надано жодних належних та достатніх обґрунтувань правомірності винесення вказаної вимоги та не зазначено підстав її винесення.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ту обставину, що вказана вимога від 06 квітня 2020 року складена в межах загальних спірних правовідносин між ФОП та ДПС, а тому є похідною від протиправного рішення про збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, приймаючи до уваги відсутність достатніх та належних правових підстав для її винесення та враховуючи відсутність факту скасування ДПС винесеної вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 26 лютого 2020 року, колегія суддів приходить до висновку, що вказана вимога є також протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ФОП про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та вимог про сплату боргу (недоїмки) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо спірних правовідносин.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 липня 2020 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 30 жовтня 2020 року

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.