Справа № 320/6994/19
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2020-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6994/19 Суддя першої інстанції: Василенко Г.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Бабенка К.А., Епель О.В.,

при секретарі - Закревській І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на прийняте у порядку спрощеного позовного провадження рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання неправомірним та скасування рішення і зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (далі - Відповідач, ГУ ПФ в Київській області) про:

- визнання неправомірним та скасування рішення Кагарлицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 26.09.2019 року №1054 щодо відмові у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 як потерпілому від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язання Кагарлицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області з моменту звернення призначити ОСОБА_1 пенсію за віком як потерпілому від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на підставі ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 03.06.2020 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується факт проживання Позивача у місті Кагарлику лише 2 роки та 5 місяців, що менше ніж визначений законодавством чотирирічний строк, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи особи 4 категорії у ОСОБА_1 було вилучено, а відтак підстав для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку на 5 років відсутні.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Свою позицію обґрунтовує тим, що, по-перше, судом було залишено поза увагою факт постійного проживання ОСОБА_1 у період з 1986 року по 1993 рік у місті Кагарлику, що підтверджується наявними у матеріалах справи документами, по-друге, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, є відповідне посвідчення, а посилання суду на те, що його було вилучено, є безпідставним, оскільки рішення про вилучення оскаржується у судовому порядку.

Після усунення визначених в ухвалі від 22.07.2020 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.08.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.08.2020 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 28.10.2020 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ПФ у Київській області просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Свою позицію обґрунтовує тим, що, по-перше, у період з 21.08.1985 року по 25.06.1990 року Позивач навчався у Київському автомобільно-дорожньому інституті у місті Києві, яке не відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю, по-друге, відмітка про реєстрацію місця проживання у місті Кагарлику з 28.06.1996 року жодним чином не доводить факт проживання ОСОБА_1 протягом 4 років у зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 року, по-третє, документально підтвердженим є період роботи у вказаній зоні 2 роки та 5 місяців, по-четверте, посвідчення потерпілого від аварії на Чорнобильській АЕС було вилучено у Позивача на підставі рішення Комісії Київської обласної державної адміністрації.

У судовому засіданні Позивач наполягав на задоволенні вимог його апеляційної скарги у повному обсязі.

Представник Відповідача просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Протокольними ухвалами відмовлено у задоволенні клопотань ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи через неможливість адвоката взяти участь у судовому засіданні та про виклик свідків, оскільки, по-перше, будь-яких доказів того, що інтереси Позивача в суді першої та апеляційної інстанції представляв адвокат, матеріали справи не містять, до того ж доказів перебування адвоката в іншому судовому засіданні не надано, по-друге, питання встановлення факту проживання ОСОБА_1 у місті Кагарлику Київської області протягом 4 років до 01.01.1993 року вже було предметом розгляду справи №368/849/19.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є громадянином, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 24.04.1996 року, виданого Київською обласною державною адміністрацією (а.с. 10).

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Кагарлицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою, в якій просив надати роз`яснення щодо виходу на пенсію по віку як потерпілому від аварії на Чорнобильській АЕС 4 категорії (а.с. 11).

Листом від 10.04.2019 року №61/Ц-02/05 Кагарлицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області повідомило ОСОБА_1 про те, що для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» необхідно станом на 1 січня 1993 року проживати або відпрацювати у зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше 4 років. Однак, згідно наданих Позивачем документів факт перебування останнього у такій зоні підтверджується щодо 2 років і 5 місяців (а.с. 12).

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 27.07.2019 року у справі №368/849/19, яке набрало законної сили 10.09.2019 року, встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кагарлик Київської області, тобто на території зони посиленого радіоекологічного контролю не менше чотирьох років станом на 01.01.1993 року, тобто з 1986 року по 01.01.1993 року (а.с. 13-15).

Разом з тим, у подальшому рішенням Кагарлицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 26.09.2019 року №1054 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». В обґрунтування такого рішення зазначено, що згідно поданих документів станом на 01.01.1993 року період проживання і роботи на території зони посиленого радіологічного контролю становить 2 роки 5 місяців з необхідних 4 років. Право на пенсію за віком Позивач матиме при досягненні 60 років відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 16).

Поряд з викладеним, судом першої інстанції встановлено, що 27.12.2019 року на засіданні комісії Київської обласної державної адміністрації визначення статусу особі, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, було визнано посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи 4 категорії виданим безпідставно ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з протоколу №13-19 (а.с. 45).

Крім того, постановою Київського апеляційного суду від 26.02.2020 року у справі №368/849/19 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області задоволено - рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 29.07.2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання особи за відповідною адресою скасоване та ухвалено нове, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання особи за відповідною адресою, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, відмовлено (а.с. 55-62).

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон), Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок №22-1), суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність відмови у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, оскільки Позивачем не подано документів, якими підтверджується факт його проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю протягом 4 років до 01.01.1993 року.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Положеннями ч. 3 ст. 15 Закону передбачено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Статтею 11 вказаного Закону закріплено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 55 Закону особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років. При цьому, згідно примітки до вказаної частини статті 55 Закону щодо 2 років - початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відповідно до абз. 9 пп. 5 п. 2.1 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, такі документи: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 до заяви про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку до Кагарлицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області було додано: копію трудової книжки (а.с. 17-21), довідку Національного транспортного університету від 19.06.2019 року №1214/01 (а.с. 30), довідку Кагарлицької міської ради від 04.09.2019 року №1540/02-44 (а.с. 31).

Аналіз змісту наведених документів, на переконання судової колегії, свідчить про правильність висновків суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 було подано достатню кількість документів для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, передбачених п. 2.1 Порядку №22-1.

Так, у період з 21.08.1985 року по 25.06.1990 року ОСОБА_1 навчався у Київському автомобільно-дорожньому інституті на денній формі навчання, що підтверджується також і записами №7 та №12 у трудовій книжці Позивача. При цьому робота останнього у період з 07.06.1989 року по 30.06.1989 року у АПТ-4 Київбудтрансу не свідчить про проживання/роботу ОСОБА_1 у зоні посиленого радіоекологічного контролю. У свою чергу, факт проживання та роботи Позивача на території міста Кагарлика, що належить до указаної зони, у період з 01.08.1990 року по 01.01.1993 року (2 роки 5 місяців), підтверджується відомостями трудової книжки (записи №13-15). Також судова колегія вважає за необхідне зауважити, що у листі Кагарлицької міської ради Кагарлицького району Київської області від 04.09.2019 року №1540/02-44 зазначено, що місце реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , було реєстровано у період з 07.07.1981 року по 06.09.1985 року.

Таким чином, оскільки положення ст. 55 Закону пов`язують виникнення в особи права на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку у випадку, якщо вона постійного проживала або постійно проживає чи постійно працювала або постійно працює у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, а матеріалами справи підтверджується лише постійне проживання (робота) Позивача в указаній зоні лише 2 роки 5 місяців, то суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для призначення ОСОБА_1 пенсії із зменшенням пенсійного віку.

Судовою колегією враховується, що на підставі аналізу ст. 65 Закону та приписів Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року №51, Верховний Суд у постановах від 02.11.2018 року у справі №398/3389/16-а(2-а/398/186/16), від 11.12.2018 року у справі №750/4895/17, від 18.03.2020 року у справі № 381/5143/16-а, від 23.03.2020 року у справі № 287/79/17-а, від 30.09.2020 року у справі № 572/1921/17, зробив висновок, що єдиним документом, що підтверджує статус особи, потерпілої внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом, зокрема, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

З урахуванням даної практики Верховного Суду судова колегія вважає за необхідне звернути увагу, що, як було встановлено раніше, 27.12.2019 року на засіданні комісії Київської обласної державної адміністрації визначення статусу особі, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, було визнано посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи 4 категорії виданим безпідставно ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з протоколу №13-19. До того ж, постановою Київського апеляційного суду від 26.02.2020 року у справі №368/849/19 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області задоволено - рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 29.07.2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання особи за відповідною адресою скасоване та ухвалено нове, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання особи за відповідною адресою, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, відмовлено.

Посилання Апелянта на те, що на момент розгляду цієї справи рішення Київської обласної державної адміністрації визначення статусу особі, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян від 27.12.2019 року №13-19 оскаржується у судовому порядку (справа №320/523/20) не спростовує правильності висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог саме за даним позовом.

Твердження ОСОБА_1 про неврахування судом першої інстанції актів депутатів Кагарлицької міської ради VII скликання від 17.01.2020 року (а.с. 95-97) про те, що згідно показань свідків Позивач проживав у період з 1986 року по січень 1993 року за адресою: АДРЕСА_1 , судова колегія оцінює критично, оскільки, по-перше, рішенням суду у справі №368/849/19, яке набрало законної сили, встановлено неможливість підтвердження факту проживання Позивача у місті Кагарлику станом на 01.01.1993 року не менше 4 років, по-друге, указані довідки не надавалися до Кагарлицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київській області.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 червня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді К.А. Бабенко

О.В. Епель

Повний текст постанови складено та підписано « 28» жовтня 2020 року.