Справа № 640/26817/20
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2020-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2020 року м. Київ № 640/26817/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом кандидата на посаду Київського міського голови на місцевих виборах, що відбулись 25 жовтня 2020 року висунутого Київською міською організацією політичної партії «Перемога Пальчевського» ОСОБА_1 до Печерської районної в місті Києві територіальної виборчої комісії про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся кандидат на посаду Київського міського голови на місцевих виборах, що відбулись 25 жовтня 2020 року висунутого Київською міською організацією політичної партії «Перемога Пальчевського» ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Печерської районної в місті Києві територіальної виборчої комісії (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправними дії Печерської районної в місті Києві територіальної виборчої комісії, які полягали у порушенні вимог Виборчого кодексу України під час встановлення результатів голосування на територіальному виборчому окрузі №8 та встановити, що чергові вибори Київського міського голови та депутатів до Київської міської ради 25 жовтня 2020 року не відбулися.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в ході проведення виборів 25 жовтня 2020 року кандидатами у депутати, їх довіреними особами, уповноваженими особами організацій партій, офіційними спостерігачами від Київської міської організації «Політичної партії «Перемога Пальчевського» виявлено грубі порушення виборчого законодавства під час прийняття та розгляду Печерською районною у місті Києві територіальною виборчою комісією документів від дільничних виборчих комісій, які унеможливлюють встановлення об`єктивних результатів голосування на територіальному виборчому окрузі №8. Як стверджує позивач, про такі порушення було невідкладно повідомлено відповідача, проте ним проігноровано та не вжито жодних дій щодо забезпечення прав позивача, що, на його думку, є істотним порушенням процесу народного волевиявлення, оскільки саме політичні партії в Україні сприяють формуванню і вираженню політичної волі громадян, беруть участь у виборах.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.10.2020 відкрито провадження у справі з урахуванням особливостей, передбачених статтями 268-273 КАС України.

Вказаною ухвалою суду встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Представником відповідача відзиву на позовну заяву та будь-яких доказів не подано.

У відповідності до частини третьої статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Постановою Верховної Ради України «Про призначення чергових місцевих виборів у 2020 році» від 15.07.2020 чергові вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів (вибори) призначено на 25.10.2020.

Відповідно до постанови Київської міської територіальної виборчої комісії від 18.09.2020 №12 ОСОБА_1 зареєстровано кандидатом на посаду Київського міського голови на чергових місцевих виборах 25 жовтня 2020 року, висунутого Київською міською організацією політичної партії «Перемога Пальчевського» та видано посвідчення №10 від 30.09.2020.

Як зазначив позивач, під час реалізації повноважень в ході проведення місцевих виборів у місті Києві 25 жовтня 2020 року кандидатами у депутати, їх довіреними особами, уповноваженими особами організацій партій, офіційними спостерігачами виявлено грубі порушення виборчого законодавства під час прийняття та розгляду Печерською районною у місті Києві територіальною виборчою комісією документів від дільничних виборчих комісій, які унеможливлюють встановлення об`єктивних результатів голосування, а саме: було порушено частину 1, 3, 4, 8, 9, 18 статті 254 Виборчого кодексу України.

Позивач стверджує, що про виявлені порушення було повідомлено відповідача, проте останній проігнорував викладене, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Виборчий кодекс України від 19.12.2019 № 396-IX відповідно до Конституції України визначає гарантії права громадян на участь у виборах, регулює підготовку та проведення виборів Президента України, народних депутатів України, депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних, районних, сільських, селищних, міських, районних у містах рад, сільських, селищних, міських голів.

Відповідно до статті 20 Виборчого кодексу України виборчий процес - це здійснення протягом встановленого цим Кодексом періоду часу суб`єктами, визначеними статтею 22 цього Кодексу, виборчих процедур, пов`язаних із підготовкою і проведенням відповідних виборів, встановленням та офіційним оголошенням (офіційним оприлюдненням) їх результатів.

Згідно з частиною 1 статті 22 Виборчого кодексу України суб`єктом виборчого процесу відповідних виборів є: 1) виборець, який має право голосу на відповідних виборах; 2) виборча комісія, уповноважена здійснювати підготовку і проведення відповідних виборів; 3) партія (організація партії), яка висунула кандидатів на відповідних виборах; 4) кандидат, зареєстрований для участі у відповідних виборах у порядку, встановленому цим Кодексом; 5) офіційний спостерігач від кандидата чи партії (організації партії) - суб`єкта відповідного виборчого процесу або від громадської організації, зареєстрований у порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною 4 статті 22 Виборчого кодексу України передбачено, що дільничні виборчі комісії одночасно є суб`єктами усіх виборчих процесів, в організації і проведенні яких вони беруть участь.

Відповідно до частин 1 - 4 статті 32 Виборчого кодексу України в Україні утворюються і діють передбачені цим Кодексом виборчі комісії як незалежні органи адміністрування виборчих процесів, які відповідно до своїх повноважень забезпечують здійснення визначених Конституцією України та цим Кодексом основних принципів виборчого права, засад виборчого процесу, реалізацію виборчих прав громадян України, підготовку та проведення виборів.

До виборчих комісій належать: 1) Центральна виборча комісія; 2) окружні виборчі комісії; 3) територіальні виборчі комісії; 4) дільничні виборчі комісії.

Виборчі комісії діють на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлені Конституцією України, цим Кодексом та законами України.

Ніхто не має права втручатися в діяльність виборчих комісій, зокрема у вирішення питань, віднесених до їхніх повноважень, крім випадків, передбачених законом.

Згідно частини 1 статті 33 Виборчого кодексу України виборчі комісії є спеціальними колегіальними органами, уповноваженими організовувати підготовку та проведення виборів і забезпечувати реалізацію виборчих прав громадян України, додержання та однакове застосування виборчого законодавства.

Частиною четвертою статті 33 Виборчого кодексу України передбачено, що територіальні виборчі комісії в межах повноважень, визначених цим Кодексом, забезпечують організацію підготовки та проведення місцевих виборів. Територіальні виборчі комісії є комісіями вищого рівня щодо всіх дільничних виборчих комісій з відповідних місцевих виборів.

Згідно з частиною 1 статті 196 Виборчого кодексу України виборчий процес місцевих виборів включає такі етапи: 1) утворення виборчих округів; 2) утворення дільничних виборчих комісій; 3) складання списків виборців, їх перевірка та уточнення; 4) висування та реєстрація кандидатів; 5) проведення передвиборної агітації; 6) голосування у день виборів; 7) підрахунок голосів виборців, установлення підсумків голосування і результатів місцевих виборів.

Статтею 254 Виборчого кодексу України передбачено порядок прийняття та розгляду виборчих документів дільничних виборчих комісій територіальною виборчою комісією.

Згідно частин 1, 3, 4, 8, 9, 18 статті 254 Виборчого кодексу України передбачено, що з моменту закінчення голосування територіальна виборча комісія розпочинає безперервне засідання, яке продовжується безперервно до встановлення підсумків голосування та результатів відповідних місцевих виборів у виборчому окрузі. На цей час члени територіальної виборчої комісії не можуть залучатися до виконання інших функцій, крім участі в засіданні виборчої комісії.

На засіданні територіальної виборчої комісії, зазначеному у частині першій цієї статті, голова територіальної виборчої комісії або визначений ним член комісії приймає запечатані пакети з протоколами дільничних виборчих комісій, розпечатує їх та оголошує зміст протоколів дільничних виборчих комісій про підрахунок голосів виборців на відповідних виборчих дільницях, а також приймає запечатані пакети з іншими виборчими документами, передбаченими частиною десятою статті 251 цього Кодексу. Час прийняття територіальною виборчою комісією протоколів дільничної виборчої комісії про підрахунок голосів виборців на виборчій дільниці, перелік прийнятих виборчих документів і занесені до протоколу про підрахунок голосів виборців на виборчій дільниці відомості фіксуються у протоколі засідання територіальної виборчої комісії.

При прийнятті документів дільничної виборчої комісії територіальна виборча комісія перевіряє комплектність документів та цілісність упаковки усіх пакетів з виборчими документами. При цьому кожний член комісії має право оглянути кожний пакет з документами.

Дільнична виборча комісія зобов`язана у строк, визначений територіальною виборчою комісією, розглянути питання про внесення змін до відповідного протоколу без перерахунку виборчих бюлетенів. Протокол з позначкою «Уточнений» складається відповідно до цього Кодексу у порядку, в якому було складено протокол дільничної виборчої комісії про підрахунок голосів виборців на виборчій дільниці, який потребує уточнення, транспортується до територіальної виборчої комісії в порядку, встановленому статтею 253 цього Кодексу. Час прийняття територіальною виборчою комісією протоколу дільничної виборчої комісії з позначкою «Уточнений» і занесені до цього протоколу відомості фіксуються у протоколі засідання територіальної виборчої комісії.

За наявності заяв або скарг, підтверджених відповідно оформленими актами, складеними кандидатами у депутати, кандидатами на посаду сільського, селищного, міського голови, їх довіреними особами, уповноваженими особами організацій партій, офіційними спостерігачами, виборцями, про порушення вимог цього Кодексу під час проведення голосування та/або підрахунку голосів виборців на виборчій дільниці, що ставлять під сумнів результати підрахунку голосів виборців на цій виборчій дільниці, територіальна виборча комісія може прийняти рішення про проведення повторного підрахунку голосів виборців на виборчій дільниці.

Членам територіальної виборчої комісії, кандидатам у депутати, кандидатам на посаду сільського, селищного, міського голови, їх довіреним особам, уповноваженим особам організацій партій, офіційним спостерігачам на відповідних місцевих виборах, які були присутні при повторному підрахунку голосів, на їхнє прохання невідкладно видаються копії зазначеного у цій статті протоколу з відповідних місцевих виборів, засвідчені головою і секретарем територіальної виборчої комісії та скріплені печаткою комісії, з розрахунку не більш як по одній копії протоколу для кожного члена комісії, кандидата, організації партії та для кожного офіційного спостерігача.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив про порушення проведення територіальною виборчою комісією безперервного засідання, також допущено порушення при прийманні та перевірці пакетів з протоколами ДВК, при складанні протоколу та відповідачем відмовлено у видачі протоколу про повторний підрахунок.

Водночас, посилаючись на допущення відповідачем таких порушень виборчого законодавства, позивачем не надано жодних належних і допустимих доказів в підтвердження зазначеного.

Разом з цим, статтею 63 Виборчого кодексу України передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність, що стосуються виборчого процесу, можуть бути оскаржені до суду або до виборчої комісії.

Згідно частини 3 цієї статті оскарження рішень, дій чи бездіяльності, що стосуються виборчого процесу, до відповідної виборчої комісії, а також розгляд скарг та прийняття рішення виборчою комісією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 65 Виборчого кодексу України суб`єктом звернення до виборчої комісії зі скаргою, що стосується виборчого процесу, може бути:

1) кандидат, зареєстрований для участі у відповідних виборах. Від імені кандидата суб`єктом звернення зі скаргою може бути також довірена особа кандидата, представник кандидата у Центральній виборчій комісії, територіальній виборчій комісії;

2) партія (організація партії) - суб`єкт відповідного виборчого процесу в особі її керівника, уповноваженого представника, уповноваженої особи партії (організації партії) чи іншої особи, уповноваженої рішенням центрального керівного органу партії (керівного органу організації партії);

3) офіційний спостерігач від кандидата, партії (організації партії) - суб`єкта відповідного виборчого процесу, громадської організації;

4) виборець, виборчі права або охоронювані законом інтереси якого щодо участі у виборчому процесі порушено рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта оскарження.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що кандидат, зареєстрований для участі у відповідних виборах та від його імені довірена особа можуть оскаржити до відповідної виборчої комісії рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів оскарження, якщо такі рішення, дії чи бездіяльність стосуються відповідного регіону, округу, де цей кандидат зареєстрований для участі у виборах.

Згідно з частиною 4 статті 65 Виборчого кодексу України до територіальної виборчої комісії, яка встановлює результати відповідних місцевих виборів, може бути подана скарга на:

1) рішення, дії чи бездіяльність територіальної виборчої комісії, яка встановлює підсумки голосування з відповідних місцевих виборів;

2) рішення, дії чи бездіяльність дільничної виборчої комісії, яка забезпечує організацію і проведення відповідних місцевих виборів (у разі якщо підсумки голосування з відповідних місцевих виборів не встановлюються).

За приписами частини 3 статті 66 Виборчого кодексу України скарга щодо рішень, дій чи бездіяльності виборчої комісії, членів виборчих комісій, що мали місце у день голосування, під час підрахунку голосів виборців на виборчій дільниці, встановлення підсумків голосування та/або під час транспортування виборчих документів, може бути подана до виборчої комісії не пізніше наступного дня після дня прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності, але не пізніше часу прийняття відповідною виборчою комісією виборчих документів такої виборчої комісії відповідно до цього Кодексу.

Згідно з частиною 7 статті 66 Виборчого кодексу України днем подання скарги вважається день фактичного отримання скарги виборчою комісією.

Отже, можливість оскарження позивачем рішень, дій чи бездіяльності виборчої комісії щодо порушень, які мали місце у день голосування могло мати місце у строк не пізніше наступного дня після дня прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Статтею 67 Виборчого кодексу України визначено форму та зміст скарги.

Згідно частини 7 статті 67 Виборчого кодексу України до скарги додаються її копії, докази, зазначені у скарзі, та копії усіх документів, що приєднуються до скарги, у кількості, що дорівнює кількості суб`єктів оскарження та заінтересованих осіб, зазначених у скарзі. Письмові докази подаються в оригіналі або в засвідченій у встановленому порядку копії.

При цьому, в розумінні статті 71 Виборчого кодексу України доказами, на підставі яких виборча комісія під час розгляду скарги встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення суб`єкта звернення зі скаргою, суб`єкта оскарження чи заінтересованих осіб, та інших обставин, що мають значення для правильного розгляду скарги, можуть бути:

1) письмові документи і матеріали (у тому числі електронні), які містять відомості про обставини, що мають значення для правильного розгляду скарги;

2) письмові пояснення суб`єктів виборчого процесу, посадових і службових осіб органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, закладів, установ і організацій, відповідних правоохоронних органів, отримані на вимогу суб`єкта розгляду скарги, у тому числі і членів виборчої комісії на виконання повноважень виборчої комісії;

3) речові докази;

4) висновки експертів, надані письмово на запит виборчої комісії - суб`єкта розгляду скарги, суб`єкта звернення зі скаргою або суб`єкта оскарження;

5) аудіо-, відеоматеріали.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд зазначає, що позивачем не надано до суду та матеріали справи не містять жодних доказів щодо фіксування позивачем чи його довіреною особою, офіційними спостерігачами від Київської міської організації політичної партії «Перемога Пальчевського» зазначених ним порушень з боку відповідача, зокрема, актів про порушення вимог Виборчого кодексу України, скарг на рішення, дії чи бездіяльність територіальної виборчої комісії, доказів подання таких скарг до територіальної виборчої комісії та їх отримання останньою, пояснень інших суб`єктів виборчого процесу, будь-яких аудіо- чи відеоматеріалів, речових доказів.

Крім того, позивачем не надано доказів можливої відмови у прийнятті таких скарг, заяв чи повернення без розгляду скарг, заяв.

Також позивачем не надано до суду доказів щодо порушення відповідачем порядку встановлення підсумків голосування на місцевих виборах, не надав доказів щодо подання ним зауважень під час складання і підписання протоколу підрахунку голосів.

Таким чином, позивачем не доведено належними і допустимими доказами встановлення порушення Печерською районною в місті Києві територіальною виборчою комісією вимог Виборчого кодексу України під час встановлення результатів голосування на територіальному виборчому окрузі №8, а обставини, якими обґрунтовані позовні вимоги, не відповідають дійсності.

Частиною 2 статті 273 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що виборець, учасник всеукраїнського референдуму (громадянин України, який має право голосу у відповідних виборах або референдумі) може оскаржити рішення, дії чи бездіяльність виборчої комісії, комісії з референдуму, членів цих комісій, якщо такі рішення, дія чи бездіяльність безпосередньо порушують його виборчі права або інтереси щодо участі у виборчому процесі чи процесі референдуму.

Згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 25 червня 2020 року у справі №825/1029/17 зазначив, зокрема, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Верховний Суд зазначає, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи-позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення.

Суд також бере до уваги правовий висновок Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладений у постанові від 04 травня 2019 року у справі № 855/134/19, згідно з яким під час вирішення виборчих спорів суд повинен перевірити не тільки правомірність оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності відповідача, але й встановити наявність порушених таким рішенням, діями чи бездіяльністю прав, свобод та охоронюваних законом інтересів позивача. При цьому, установлення в судовому порядку відсутності такого порушення є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог заявника.

Суд зазначає, що в контексті зазначених норм, в порядку адміністративного судочинства можуть розглядатися спори щодо будь-яких рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень без обмежень, але відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови, що такі рішення, дії (бездіяльність) є юридично значимими для позивача, тобто порушують права та інтереси останнього шляхом обмежень у реалізації його прав чи покладення на нього необґрунтованих обов`язків. Водночас для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Ураховуючи встановлені у ході судового розгляду обставини та докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що ознак порушення прав позивача та вчинення відповідачем протиправних дій у межах заявлених позовних вимог не встановлено.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем не надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовані позовні вимоги.

З урахуванням вищевикладеного, системно проаналізувавши положення чинного законодавства України та надавши оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

При подачі даного позову позивачем не надано доказів про сплату судового збору.

Частиною дев`ятою статті 273 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд приймає позовну заяву щодо рішення, дії чи бездіяльності виборчої комісії, комісії з референдуму або члена відповідної комісії до розгляду незалежно від сплати судового збору. У разі несплати судового збору на момент вирішення справи суд одночасно вирішує питання про стягнення судового збору відповідно до правил розподілу судових витрат, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що з 1 січня 2020 року установлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2102 грн.

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як слідує зі змісту позовних заяв, позивачем заявлено одну вимогу немайнового характеру, тобто при зверненні до адміністративного суду підлягав до сплати судовий збір у розмірі 840,80 грн.

За таких обставин, враховуючи, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, суд приходить до висновку про необхідність стягнення до Державного бюджету України з позивача судового збору в розмірі по 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 241-246, 273 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову кандидата на посаду Київського міського голови на місцевих виборах, що відбулись 25 жовтня 2020 року висунутого Київською міською організацією політичної партії «Перемога Пальчевського» ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до спеціального фонду Державного бюджету України на рахунок Окружного адміністративного суду міста Києва (отримувач коштів - УК у Печерському районі/Печерський район, код отримувача (код ЄДРПОУ) - 38004897, рахунок отримувача - UA4026007, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, код класифікації доходів бюджету - 22030101) судовий збір у розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими частиною 2 статті 278 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом двох днів з дня його проголошення.

Суддя В.П. Шулежко