Справа № 160/10205/20
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Верба І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю промислове підприємство «Омега» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -
1. 26.08.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю промислове підприємство «Омега» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 28.02.2020 № UА110000/2020/000116/2.
2. Ухвалою суду від 31.08.2020 прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні 29.09.2020, сторонам встановлені строки для подання заяв по суті спору.
3. 29.09.2020 справа знята з розгляду та призначена до розгляду 08.10.2020.
4. Ухвалою суду від 30.09.2020 задоволено клопотання відповідача, продовжено строк для надання відзиву на позовну заяву та витребуваних судом доказів.
5. 05.10.2020 від відповідача надійшов відзив на позов із витребуваними доказами.
6. 06.10.2020 позивачем надано відповідь на відзив.
7. 08.10.2020 у судове засідання прибув представник позивача, відомості про вручення судової повістки відповідачу у матеріалах справи були відсутні, розгляд справи відкладено до 22.10.2020.
8. 20.10.2020 від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні.
9. 22.10.2020 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.
10. 22.10.2020 учасники справи у судове засідання не прибули, суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження відповідно до статті 205 КАС України.
11. 26.10.2020, 28.10.2020 від позивача надійшли додаткові докази.
12. Позивач вважає протиправним прийняте рішення про коригування митної вартості, оскільки право у органу доходів і зборів на витребування від декларанта додаткових документів виникає лише у разі наявності обґрунтованого сумніву у повноті та/або достовірності відомостей про митну вартість товарів, однією з підстав виникнення якого є виявлення розбіжностей у поданих декларантом документах і такі розбіжності мають впливати саме на числове значення складових митної вартості товарів.
13. Поставка товару здійснювалась на умовах FOB, які не покладають на покупця обов`язкове страхування, товари, які постачалися відповідно до специфікації № 70 не страхувалися.
14. Підставою для відмови в митному оформленні та коригуванні митної вартості було зазначено ненадання декларантом сертифікату якості, що не відповідає дійсності.
15. Рахунок, в якому зазначена вартість доставки та строк оплати товару містить посилання на коносамент, згідно якого можна ідентифікувати який товар транспортувався, номер контейнеру, місця з якого та до якого здійснювалася доставка, строки доставки товару, хто відправляв товар і хто його отримував. Номер контейнеру також зазначено у пакувальному листі, який є невід`ємною частиною інвойсу. Отже вище перелічені документи у повній мірі надають можливість визначити розмір вартості транспортних витрат, які заявлені при декларуванні і є складовою митної вартості. Отже відсутність в рахунку посилання на договір не перешкоджає числовому визначенню розміру митної вартості товару.
16. У специфікації до контракту дійсно не зазначені строки поставки та відвантаження кожної окремої партії товару. Однак, у сукупності з усіма доданими до митного оформлення документами чітко вбачається, коли саме була здійснена поставка, і коли було здійснено відвантаження товару, а отже ця обставина не може слугувати підставою для відмови в митному оформленні товару та коригуванні митної вартості товару.
17. У рішенні про коригування митної вартості товарів не зазначено про відсутність будь-яких відомостей, шо підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та не зазначено, що які розбіжності послугували підставою для невизнання митної вартості товарів та її коригування.
18. В результаті прийняття протиправного рішення товариство сплатило фінансові гарантії 112 988,93 грн ПДВ, 60 511,37 грн мита.
19. З посиланням на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 05.02.2019 у справі № 816/1199/15-а, позивач просив позов задовольнити.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
20. Відповідач проти позову заперечив повністю, зазначив, що одним із критеріїв ризику є факт того, що заявлена митна вартість товарів значно відрізняється від ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів при їх увезенні на митну територію Україну.
21. Під час проведення митних формальностей за МД автоматичною системою аналізу і управління ризиками (АСАУР) згенеровано форми митного контролю, зокрема, 105-2 Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів.
22. При аналізі поданих до митного оформлення документів інспектором було виявлено, що декларант заявив неповні відомості стосовно товару.
23. Декларантом було заявлено умови поставки FОВ Ningbo за правилами Інкотермс-2010, умови FОВ означає, що продавець поставляє товар на борт судна, номінованого покупцем, в пойменованому порту відвантаження, або забезпечує надання поставленого таким чином товару. Ризик втрати або пошкодження товару переходить, коли товар знаходиться на борту судна, і з цього моменту покупець несе всі витрати. Покупець зобов`язаний за свій рахунок укласти договір перевезення товару. При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості): витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
24. Витрати на страхування по даному товару декларантом не заявлялись.
25. До митного оформлення з документів на транспортування було подано коносамент NBSL102185, та два рахунки від 20.02.2020 № UAIM0334686 та № UAIM0334670.
26. В наданих рахунках не міститься ідентифікуюча інформація про товар.
27. Також не надано платіжних документів за якими сплачено послуги на транспортування. В рахунках містяться відомості, що вони мають бути оплачені до 05.03.2020.
28. Товар було оформлено і випущено у вільний обіг згідно із частиною 7 статті 55 МК України під гарантійні зобов`язання. Термін дії таких зобов`язань за ЕМД № UА110130/2020/006360 закінчився 28.05.2020.
29. Протягом даного часу декларант має право подавати додаткові документи, відомості, пояснення до митного органу. В даному випадку додаткових заяв і документів не надходило.
31. Виходить, що декларант в повному обсязі не підтвердив заявлені відомості.
32. Стосовно відсутності копії митної декларації країни відправлення, Митниця зазначила, що відомості, що містяться у копії митної декларації країни відправлення є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей щодо митної вартості товарів, зазначених у митній декларації та доданих до неї документах, тому відсутність митної декларації країни відправлення та її перекладу виключало можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини першої статі 54 МК України.
33. Цей документ відповідно до частини третьої статті 53 МК України є додатковим на підтвердження заявленої митної вартості, однак при уточнені інформації відомості, які в ньому містяться, можуть усунути сумнів і уточнити заявлену інформацію.
34. Умови поставки заявлені декларантом означають, що транспортування здійснюється покупцем, а отже, копія митної декларації країни відправлення оформлюється і лишається у позивача. А тому, була наявна можливість подання такого документу додатково.
35. Відсутні платіжні документи товару до митного оформлення. В контракті зазначається про те, що оплата в розмірі 100% від вартості товару проводиться протягом 90 календарних днів після відвантаження товару. Умови оплати за контрактом зазначено банківський переказ.
36. Згідно даних коносаменту, він оформлений 19.01.2020, від цієї дати відраховуючи 90 календарних днів, свідчить про те, що оплата за товар здійснилась в кінці квітня. За терміном дії гарантійних зобов`язань в декларанта був місяць часу для подання платіжних документів. Однак декларантом в супереч частини другої статті 53 МК України зроблено не було.
37. Із посиланням на правові висновки Верховного Суду, наведені у постанові від 20.03.2020 у справі 480/3807/18, Верховного Суду України у постановах від 15.10.2013 у справі № 21-270а13, від 22.10.2013 у справі № 21-342а13, відповідач просив у задоволенні позову відмовити.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
38. 01.07.2016 ТОВ «Омега» (покупець, Україна) укладено з Ningbo Multi Channel Co., Ltd (продавець, Китай) контракт № 010716, згідно із пунктами 1.1, 1.2 якого ціна товару встановлюються в специфікаціях до контракту в доларах США та включає у себе вартість товарів, упаковки, тари, маркування, стикерування, навантаження та транспортний засіб, доставку до вказаного місця призначення згідно Інкотермс 2010, а також витрати по митному оформленню в країні продавця та видачі товаросупровідних документів, вказаних у пункті 4.8, продавець зобов`язується поставити покупцю товар загальною вартістю 500000 доларів США (а.с.11-19).
40. Продавцем складено:
- пакувальний лист до інвойсу від 10.01.2020 № B19LС1147-2, на товар за 64 найменуваннями у кількості 103 968 одиниць на загальну суму 89 735,64 дол.США, умови постачання FOB, Ningbo, China, порт відвантаження Ningbo, China, пункт призначення Україна, умови оплати 100% від вартості товару протягом 90 календарних днів після відвантаження, контейнер 1х40НС, контейнер та пломба CAIU9088714/p1707345, 452 пакувань (а.с.46-48).
41. СМА СіДжиЕм Шиппінг ЕдженсізУкраїна 20.02.2020 (24.02.2020) виписало ТОВ «Омега» рахунки на оплату послуг, рейс 0ВХ5МЕ1МА, судно CMA CGM CONGO, дата 24.02.2020, порт навантаження Ningbo, China, порт відвантаження Одеса, код вантажу 630140, 40НС, контейнер CAIU9088714, підлягає сплаті до 05.03.2020 (а.с.49-50):
42. 27.02.2020 ТОВ «Гіперіон Д», діючий в інтересах одержувача та особи, відповідальною за фінансове врегулювання ТОВ «Омега», подав Дніпровській митниці Держмитслужби митну декларацію № UA110130/2020/006158 з метою здійснення митного оформлення товарів (а.с.160-167):
44. Згідно графи 44 МД декларантом надані:
- d0003*: сертифікат якості від 10.01.2020 (а.с.54-56);
- 0271*: бн від 10.01.2020;
- 0380*: В19LC1147-2 від 10.01.2020 (пакувальний лист, а.с.46-48);
- 0705*: NBSL102185 від 19.01.2020 (коносамент, а.с.51-52);
- 0730*: 19 від 25.02.2020;
- 0862*: B19LС1147-2 від 10.01.2020 (комерційний інвойс, а.с.43-45);
- 3004*: UAІМ0334670 від 24.02.2020;
- 4103*: специф.70 від 10.01.2020 (специфікація до контракту, а.с.40-42);
- d4104*: 010716 від 01.07.2016 (контракт, а.с.11-19);
- m4207*: 307/2 від 18.03.2013 (договір доручення, укладений із ТОВ «Гиперіон Д», а.с.20-23).
45. Декларант надав декларацію митної вартості (а.с.157-159):
- графа 3: умови поставки FOB CN Ningbo;
- графа 6: митна вартість за основним методом (1);
- товар 2: розділ А основа для розрахунку: графа 14 (а): код валюти: USD; курс 24,649; ціна товару в іноземній валюті 9064; ціна товару, гривень: 223418,536; розділ Б складові митної вартості: рядок 20: витрати на транспортування до UA (місце доставки): 2830,9535; графа 28 заявлена митна вартість: у гривнях 226249,49; в іноземній валюті 9178,85;
- товар 7: розділ А основа для розрахунку: графа 14 (а): код валюти: USD; курс 24,649; ціна товару в іноземній валюті 4185; ціна товару, гривень: 103156,0650; розділ Б складові митної вартості: рядок 20: витрати на транспортування до UA (місце доставки): 3566,8566; графа 28 заявлена митна вартість: у гривнях 106722,92; в іноземній валюті 4329,71;
- товар 8: розділ А основа для розрахунку: графа 14 (а): код валюти: USD; курс 24,649; ціна товару в іноземній валюті 4596; ціна товару, гривень: 113286,8040; розділ Б складові митної вартості: рядок 20: витрати на транспортування до UA (місце доставки): 2418,1397; графа 28 заявлена митна вартість: у гривнях 115704,94; в іноземній валюті 4694,10;
- товар 9: розділ А основа для розрахунку: графа 14 (а): код валюти: USD; курс 24,649; ціна товару в іноземній валюті 8900; ціна товару, гривень: 219379,1000; розділ Б складові митної вартості: рядок 20: витрати на транспортування до UA (місце доставки): 3881,8987; графа 28 заявлена митна вартість: у гривнях 223258; в іноземній валюті 9057,49;
- товар 11: розділ А основа для розрахунку: графа 14 (а): код валюти: USD; курс 24,649; ціна товару в іноземній валюті 6405; ціна товару, гривень: 157876,8450; розділ Б складові митної вартості: рядок 20: витрати на транспортування до UA (місце доставки): 2136,4928; графа 28 заявлена митна вартість: у гривнях 160013,34; в іноземній валюті 6491,68;
- товар 13: розділ А основа для розрахунку: графа 14 (а): код валюти: USD; курс 24,649; ціна товару в іноземній валюті 8565; ціна товару, гривень: 211118,6850; розділ Б складові митної вартості: рядок 20: витрати на транспортування до UA (місце доставки): 2351,7515; графа 28 заявлена митна вартість: у гривнях 213470,44; в іноземній валюті 8660,41;
46. Декларанту направлено повідомлення № 1 від митниці, запропоновано надати додаткові документи щодо підтвердження виробника товару, якості товару, платіжні документи.
47. Рішенням про коригування митної вартості товарів від 28.02.2020 № UA110000/2020/000116/2 за МД № UA110130/2020/006158, встановлено (а.с.33-34, 169-174):
- товар 11/1: графа 24: вага нетто (кг) 521; графа 27: ціна товару 6405; графа 28: розрахована декларантом митна вартість товару: валюта USD; курс 24,649; сума у валюті 6491,68; сума у грн 160013,34; графа 30: коригування: валюта USD; вартість за одиницю: 2,51; загальна сума 7530; кількість 3000;
48. В обґрунтування коригування митної вартості в графі 33 Митницею, зокрема, зазначено:
- здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості;
- поставка товару здійснюється згідно специфікації № від 10.01.2020 до контракту № 010716 від 01.07.2016. 3гідно пункту 4.2. контракту № 9 товар постачається на умовах FOB CN Ningbo (КНР). На підставі Правил використання внутрішніх та міжнародних торгових термінів Інкотермс 2010, умови поставки FОВ «франко борт» означають, що продавець здійснив поставку, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту всі витрати (у тому числі транспортування вантажу морем до місця призначення) і ризики втрати або пошкодження товару покладаються на покупця. За умовами терміну FОВ на продавця покладаються обов`язки з митного очищення товару для експорту і всі витрати до перетину товаром поручнів борта судна в порту країни-експортера, а також витрати із завантаження товарів на судно. До складових митної вартості товару належать фактурна вартість товару, витрати на страхування, фрахт судна. Таким чином, ціна товару згідно наданих документів фактично встановлена на умовах FОВ і до ціни товару не включено витрати на страхування, фрахту;
- декларантом до митного оформлення надано рахунок від 24.02.2020 № UАІМ0334670, виставлений компанією «СМА ІСіДжиЕМ Шиппінг Едженсіз Україна» для ТОВ «Омега». Однак, даний документ не має посилань на договір, відповідно до якого виставлено даний рахунок. Договірні відносини між даними підприємствами не підтверджено декларантом тим, що договір транспортування до митного оформлення не надано. Відповідно до зовнішньоекономічної угоди від 01.07.2016 № 010716 «строки поставки і відвантаження кожної партії товару узгоджуються сторонами в специфікаціях або додатках до цього контракту». Проте, дана інформація відсутня у специфікації від 10.01.2020 № 70;
- в преамбулі контракту № 010716 від 01.07.2016 зазначено, що продавець-компанія Ningbo Multi Channel Co., Ltd є виробником товару. Пунктом 4.8 передбачено наявність сертифікату якості на оцінюваний товар. Зазначення документу під кодом « 0003» сертифікат якості. Згідно із наказом МФУ від 20.09.2012 № 1011 «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій» - код документу « 0003» встановлено для сертифікату. Даний документ зазначено із приміткою «d» тобто, даний документ наявний у декларанта, проте не наданий митному органу;
- консультація проведена. Своїм листом від 28.02.2020 № 28-022 декларантом ТОВ «Гіперіон Д» підтверджено факт проведення консультацій та надіслано інформацію щодо неможливості в поданні додаткових документів протягом встановленого законодавством терміну;
- на підставі пункту 5 статті 55 МК України в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості та за результатами розгляду наявних документів здійснено контроль співставлення. У органу доходів і зборів відсутня інформація щодо вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено за методом визначення митної вартості 2а) та 26). Враховуючи положення статті 61 МК України, при визначенні митної вартості товарів неможливо було застосувати методи 2а) та 2б) згідно статей 59 і 60 Кодексу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (статті 62, 63 МК України) неможливо застосувати у зв`язку із відсутністю об`єктивних, документально підтверджених даних, які піддаються обчисленню. До товарів застосовано другорядний метод визначення митної вартості 2-г резервний метод та винесено відповідне рішення про коригування митної вартості товару;
- визначена митна вартість товарів ґрунтується на раніше визначеній митній вартості відповідно до рівня вартості подібних/аналогічних товарів, оформлених за резервним методом за поставками від виробника:
-- товар 1 ЕМД від 29.12.2019 № UА500080/2019/202105 - 3,80 дол.США/шт.;
-- товар 4 ЕМД від 21.01.2020 № UА500030/2020/200617 - 5,52 дол.США/кг;
-- товар 9 ЕМД від 27.02.2020 № UА100020/2020/017099 - 0,51 дол.США/пару;
-- товар 11 ЕМД від 29.01.2020 № UА500030/2020/201032 - 2,51 дол.США/шт.;
-- товар 12 ЕМД від 09.01.2020 № UА100020/2020/010172 - 2,51 дол.США/шт.;
-- товар 14 ЕМД від 20.02.2020 № UА500070/2020/206389 - 1,51 дол.США/шт.;
-- товар 15 ЕМД від 22.02.2020 № UА500080/2020/004164 - 1,01 дол.США/шт.;
-- товар 16 ЕМД від 22.01.2020 № UА500030/2020/200733 - 1,51 дол.США/шт.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
50. Згідно Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
51. Перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато-логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені МК України (стаття 337 МК України).
52. Згідно з частиною 1 статті 320 МК України форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками.
53. Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 МК України).
54. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (стаття 51 МК України).
55. Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
56. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
57. Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
58. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є (частина друга статті 53 МК України):
- декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
- ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
59. Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
60. Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
61. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
62. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя статті 54 МК України).
63. Відповідно до частини шостої статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
- невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
- неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
- невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
- надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
64. Відповідно до статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
65. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів.
66. Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами (стаття 57 МК України):
- основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
- другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
67. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
68. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм МК України.
69. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
70. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 МК України, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 МК України.
71. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 МК України.
72. Відповідно до статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:
- немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару;
- щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;
- жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;
- покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
73. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
74. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МК України.
75. Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
76. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
77. Термін «ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті» стосується лише ціни оцінюваних товарів.
78. Відповідно до статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).
79. Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
80. Згідно з статтею 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
81. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
82. Оскаржуване рішення про коригування митної вартості прийнято у зв`язку з неможливістю застосування Митницею митної вартості, заявленої Декларантом.
83. Суд зазначає, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.
84. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між Митницею та Декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.
85. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).
86. Згідно з частиною шостою статті 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
87. В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
88. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що Митниця має право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
89. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
90. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
91. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.
92. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
93. Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
94. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
95. В свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
96. Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить із того, що для митного оформлення декларантом подані документи для випуску у вільний обіг (ІМ 40) товарів, митна вартість визначена Декларантом за ціною контракту (за основним методом).
99. Оскільки строк оплати рахунку № UAІМ0334670 встановлений до 05.03.2020, Декларант 27.02.2020 об`єктивно не мав можливості надати докази його оплати Митниці.
100. З доданих до митної декларації документів можливо достовірно встановити транспортований товар, кількість пакувань та номер контейнеру, що надає можливість підтвердження витрат на фрахт за рахунком № UAІМ0334670.
101. Доводи Митниці про відсутність сертифікату якості, зазначеного графі 44 МД за кодом документа «d0003», суд зазначає, що навіть за відсутності такого сертифікату якості від 10.01.2020 (а.с.54-56), Митниця мала можливість перевірки усіх відомостей в кількісному виразі, використаних Декларантом при обчисленні митної вартості.
103. Таким чином, наведені Митницею підстави для витребування додаткових документів, для підтвердження митної вартості товарів, є необґрунтованими, прийняте в подальшому рішення про коригування митної вартості є протиправними.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
104. Митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, Митницею та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору та неможливість перевірки обчислення митної вартості товарів.
105. Відтак, наявність належних підстав для коригування митної вартості товару відповідачем не доведена.
106. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову, у зв`язку із чим задовольняє його повністю.
щодо судового збору
109. У зв`язку із задоволенням позову на відповідача покладаються витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 2602,50 грн.
щодо витрат на професійну правничу допомогу
правова позиція позивача
правова позиція відповідача
111. Відповідно до статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
112. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
113. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
114. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
115. В переліку додатків до позовної заяви позивачем надано лише договір про надання правничої допомоги №16 від 25.08.2020 та додаткову угоду № 1.
116. До позовної заяви не додано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, а також відомостей щодо часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт тощо.
117. Надані позивачем вищезазначені документи не містять жодних обрахунків витрат понесених на правничу допомогу. Також відсутні відомості стосовно оплати 17 000 грн, які заявлені як гонорар адвоката.
118. Згідно правової позиції викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 300/941/19, від 31.03.2020 у справі № 726/549/19 та від 30.04.2020 у справі № 826/4466/18 на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтвердженні та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких.
119. На підставі вищезазначеного, митниця доходить висновку, що в обґрунтування стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу позивачем до позову не додано жодного з передбачених статтею 134 КАС України документів, а саме не надані:
- детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги;
- відповідні докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості;
- відомості щодо часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) тощо.
120. У зв`язку з ненадходженням до митниці вищезазначених документів та інформації неможливо оцінити співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката у відповідності до частини п`ятої статті 134 КАС України.
оцінка та висновки суду
123. 25.08.2020 між ТОВ «Омега» (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «АЛМ» укладено договір про надання правничої допомоги № 16, згідно із пунктом 1.1. якого адвокатське об`єднання прийняло зобов`язання здійснити оскарження у судовому порядку рішення про коригування митної вартості товарів Дніпропетровської митниці Держмитслужби № UА110000/2020/000116/2 від 28.02.2020 (а.с.84-86).
125. Пунктом 1 частини третьої статті 134 КС України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
126. Таким чином, процесуальний закон визначає, що при розподілі судових витрат такі витрати можуть бути фактично сплаченими або такі витрати підлягають сплаті у майбутньому.
127. Згідно із статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
128. Наданим договором про надання правничої допомоги гонорар встановлено у фіксованому розмірі, згідно умов додаткової угоди оплата здійснюється протягом 10 календарних днів з моменту завершення розгляду справи та надання рахунку.
129. Інших доказів позивачем не надано.
130. Суд зазначає, що адвокатом Васильченко О.М., яким здійснено представництво інтересів позивача у цій справі: підписано поданий від імені ТОВ «Омега» позов, засвідчені подані до позову докази, прийнято участь у судовому засіданні 08.10.2020 з 09:31 по 9:37, складено відповідь на відзив, подані докази у справі.
131. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
132. Розглянута справа є нескладною, однак, навіть у справах незначної складності особа не може бути обмежена у можливості звернутися за правовою допомогою, у тому числі розраховуючи на компенсацію витрат на професійну правничу допомогу.
133. Разом з тим, вона не може розраховувати, що сума витрачених коштів буде їй відшкодована судом у повному обсязі без урахування вищевказаних обставин.
135. Таким чином, розмір гонорару адвоката, що підлягає сплаті згідно договору не є співмірним із складністю справи, витратами адвоката на участь при представництві інтересів позивача, вартість такої допомоги, на думку суду, є необґрунтованою та явно завищеною.
136. Статтею 139 КАС визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
137. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
138. Отже, якщо суд встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним, він має право не розподіляти витрати на професійну правничу допомогу повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
139. Суд вважає із врахуванням складності цієї справи, її істотних обставин, ціни позову, наданого адвокатом обсягу правової допомоги, а також порядку, у якому розглянута справа, співмірними є витрати на професійну правничу допомогу у цій справі у розмірі 3000 грн.
140. Керуючись статтями 241-246 КАС України, суд, -
142. Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 28.02.2020 № UА110000/2020/000116/2.
143. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю промислове підприємство «Омега» за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2602,50 грн та на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн, усього в сумі 5602,50 грн.
144. Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 КАС України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 КАС України.
Суддя І.О. Верба