Справа № 520/6425/2020
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2020-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 р.Справа № 520/6425/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Макаренко Я.М. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Новікова В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 07.08.20 року по справі № 520/6425/2020

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд:

- скасувати наказ Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 за №312 від 18.11.2019 р. та поновити ОСОБА_1 на посаді провідного спеціаліста командування Куп`янського об`єднаного міського військового комісаріата Харківської області;

- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що на його думку наказ Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 за №312 від 18.11.2019 р. є протиправним та таким, що порушує його права та інтереси.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу - залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що на його думку, судом не було враховано що 30.04.2020 року Верховним судом України Кримінальним касаційним судом - ухвалу апеляційного суду Харківської області від 26..09.2019 р., а як наслідок і вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 25.04.2019 року у справі №628/797/17 скасовано. Тобто були скасовані судові рішення, які були підставою для звільнення.

Позивач вважає, що оскільки ухвала Харківського апеляційного суду, яка встановлювала законність вироку Куп`янського міськрайонного суду відносно нього, скасована, то вирок Куп`янського міськрайонного суду є таким, що не набрав законної сили.

Отже, на думку позивача, наказ Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 за № 312 від 18.11.2019 р. на теперішній час є незаконним та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, позивача та представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , з 16.01.2018 р. по 18.11.2019 р. проходив службу в Харківському обласному військовому комісаріаті на посаді провідного спеціаліста командування Куп`янського об`єднаного міського військового комісаріата Харківської області.

Вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 25 квітня 2019 року у справі №628/797/17 ухвалено визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України та призначено покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком в 3 роки.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 26.09.2019 року у справі №628/797/17 вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 25.04.2019 року щодо ОСОБА_1 - залишено без змін.

Наказом Військового комісара Харківського обласного військовогокомісаріату за №312 від 18.11.2019 р. позивача було звільнено з займаної посади відповідно до частини 4 п. 1 ст. 84 Закону України «Про державну службу», у зв`язку з набранням законної сили обвинувального вироку суду щодо державного службовця за вчинення умисного злочину.

В наказі про звільнення зазначено, що підставою для звільнення є вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 25.04.2019 року, Ухвала Харківського апеляційного суду, дата набрання законної сили 26.09.2019 року, дата оприлюднення 14.11.2019 року, по справі № 628/797/17.

Постановою Верховного Суду від 30 квітня 2020 року по справі №628/797/17 ухвалу Харківського апеляційного суду від 26 вересня 2019 року щодо ОСОБА_1 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Позивач вважає наказ про звільнення протиправним, а звільнення незаконним, оскільки 30.04.2020 року Верховним судом України Кримінальним касаційним судом - ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 26.09.2019 р., а як наслідок і вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 25.04.2019 року у справі №628/797/17 скасовано. Тобто були скасовані судові рішення, які були підставою для його звільнення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, про необґрунтованість заявлених ОСОБА_1 позовних вимог в даній справі та відсутністю підстав для скасування наказу Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 за №312 від 18.11.2019 р. та поновлення ОСОБА_1 на посаді провідного спеціаліста командування Куп`янського об`єднаного міського військового комісаріата Харківської області.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч.ч. 1-3 ст. 5 Закону України "Про державну службу" правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 83 Закону України "Про державну службу", державна служба припиняється у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону).

Пунктом 4 частини першої статті 84 Закону України "Про державну службу" встановлено, що підставами для припинення державної служби у зв`язку із втратою права на державну службу або його обмеженням є набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо державного службовця за вчинення умисного злочину та/або встановлення заборони займатися діяльністю, пов`язаною з виконанням функцій держави.

А за приписами ч. 2 ст. 84 Закону України "Про державну службу" у випадках, зазначених у пунктах 1-4, 6 частини першої цієї статті, суб`єкт призначення зобов`язаний звільнити державного службовця у триденний строк з дня настання або встановлення факту, передбаченого цією статтею, якщо інше не встановлено законом, а у випадку, зазначеному у пункті 5 частини першої цієї статті, - у порядку, визначеному статтею 32 цього Закону.

Колегія суддів звертає увагу, що набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо державного службовця, за вчинення умисного злочину є самостійною, достатньою і безумовною підставою для припинення державної служби і звільнення з посади державної служби за п. 4 ч. 1 ст. 84 Закону України "Про державну службу".

Так, відповідно до вимог частини другої статті 84 Закону №889-VIII, наявність вказаної підстави не надає суб`єкту призначення (роботодавцю) права діяти на власний розсуд, а передбачає імперативний обов`язок - звільнити державного службовця у триденний строк з дня настання або встановлення факту, передбаченого цією статтею.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваним наказом позивача було звільнено саме на цій підставі.

Отже, при прийнятті оскаржуваного наказу відповідач діяв на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що скасовані судові рішення, які були підставою для звільнення, є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Постановою Верховного Суду від 30 квітня 2020 року по справі №628/797/17 ухвалу Харківського апеляційного суду від 26 вересня 2019 року щодо ОСОБА_1 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Разом з тим, Верховним Судом у рішенні зазначено, що при перевірці судових рішень не встановлено обставин, які би ставили під сумнів законність і обґрунтованість висновків судів першої та апеляційної інстанцій про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено. Суд оцінив показання потерпілих та свідків у сукупності із іншими доказами, які є взаємоузгодженими, належними та допустимими та в своїй сукупності доповнюють один одного і дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Верховний Суд погодився з тим, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення встановлена згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Суд касаційної інстанції погодився із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дій, адже відсутні обставини, які б давали підстави для сумнівів у законності й обґрунтованості таких висновків.

Як вбачається з судового рішення Верховного Суду, на думку колегії, застосування щодо ОСОБА_1 положень ст. 75 КК є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки не сприяє меті покарання - виправлення засудженого і попередження вчинення нових злочинів, а тому є невиправдано м`яким заходом примусу. Ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність - ст. 75 КК внаслідок м`якості з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, обвинувальний вирок суду першої інстанції не був скасований касаційною інстанцією, а навпаки дійшов висновку про невиправдано м`який захід примусу, застосований до ОСОБА_1 .

Враховуючи викладені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість заявлених ОСОБА_1 позовних вимог в даній справі та відсутністю підстав для скасування наказу Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 за №312 від 18.11.2019 р. та поновлення ОСОБА_1 на посаді провідного спеціаліста командування Куп`янського об`єднаного міського військового комісаріата Харківської області.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Харківскього окружного адміністративного суду від 07.08.2020 року по справі № 520/6425/2020 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2020 року по справі № 520/6425/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва Я.М. Макаренко
Повний текст постанови складено 29.10.2020 року