Справа № 522/18934/20
Суддя: Домусчі Л. В.
Дата ухвалення: 2020-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/509/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Домусчі Л.В.,

За участі секретаря судового засідання Лисенко А.О.,

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянки Узбекистану ОСОБА_1 про примусове видворення,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області 28.10.2020 року звернулось до суду з адміністративним позовом до громадянина Узбекистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про примусове видворення за межі України.

В обґрунтування позову зазначено, що 15.09.2020 співробітниками ГУДМС України в Одеській області за адресою: ринок Привоз м. Одеса було виявлено особу, яка назвалась громадянкою Узбекистану ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Перевіркою встановлено, що громадянка Узбекистану ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибула на територію України 19.05.2017 легально, по паспортному документу громадянина Узбекистану для виїзду за кордон який під час виявлення при собі не мала.

15.09.2020 за порушення ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП), що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто ухилення від виїзду після закінчення відповідного терміну перебування в Україні стосовно громадянина Узбекистану ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД № 003686 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 15.09.2020 ПН МОД № 003721 була притягнута до адміністративної відповідальності в розмірі 5100грн..

Також, 15.09.2020 ГУ ДМС України в Одеській області було прийняте рішення про примусове повернення в країну походження громадянина Узбекистану ОСОБА_2 зобов`язано його покинути територію України у термін до 13.10.2020.

У визначений термін громадянка Узбекистану ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з території України не виїхала. У відповідача відсутній паспортний документ обов`язкова наявність якого визначена ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відповідно до якої іноземці в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом або іншими міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи.

На даний час громадянин Узбекистану ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України знаходиться незаконно, постійного місця проживання та законного джерела існування не має. У ГУ МС України в Одеській області є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець ухиляється від виконання рішення про примусове повернення, та існує ризик його втечі.

Ухвалою суду від 28.10.2020 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду на 30.10.2020 року на 10 год. 00 хв. .

У судовому засіданні 30.10.2020 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на те, що відповідачка прибула на територію України в 2017 році, проте на теперішній час законних підстав перебувати та джерел відповідачка не має. Рішення міграційної служби про повернення до країни походження добровільно не виконала, тому вважає, що відповідачка буде ухилятись від виконання рішення про примусове повернення.

Відповідачка у судовому засіданні була присутня, зазначила, що послуг перекладача не потребує та обставини позову та мова зрозуміла. Визнала, що дійсно перебуває на території України із 2017 року та нелегально працювала на Привозі, проте не могла покинути країну своєчасно, оскільки не має коштів, у зв`язку з тим, що нещодавно її прооперували та хворіла. В Узбекистані має доньку та сина, які проживають із її матір`ю, чоловік помер. Також відповідачка не заперечувала проти позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позов.

Судом встановлено, що 15.09.2020 співробітниками ГУДМС України в Одеській області за адресою: вул. Привозна, 14, м. Одеса було виявлено особу, яка назвалась громадянкою Узбекистану ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Перевіркою встановлено, що громадянка Узбекистану ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибула на територію України 19.05.2017 легально, по паспортному документу громадянина Узбекистану для виїзду за кордон який під час виявлення при собі не мала.

15.09.2020 за порушення ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП), що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто ухилення від виїзду після закінчення відповідного терміну перебування в Україні стосовно громадянина Узбекистану ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД № 003686 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 15.09.2020 ПН МОД № 003721 була притягнута до адміністративної відповідальності в розмірі 5100грн..

Також, 15.09.2020 ГУ ДМС України в Одеській області було прийняте рішення про примусове повернення в країну походження громадянки Узбекистану ОСОБА_1 та зобов`язано її покинути територію України у термін до 13.10.2020, включно.

Зазначене рішення було вручене відповідачці того ж дня під розписку.

Проте, у визначений термін громадянка Узбекистану ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з території України не виїхала. Доказів щодо легального знаходження на території України відповідачка до суду не надала.

Отже, на даний час відповідачка на території України знаходиться незаконно, постійного місця проживання та законного джерела існування не має.

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 р. № 3773-VI (далі - Закон), який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

За змістом ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 вказаного Закону строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Згідно з п. 14 ст. 1 Закону №3773, нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Пунктом 2 ст.25 цього Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа, можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

За приписами частини першої статті 26 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч.5 ст. 26 Закону №3773-VI).

Статтею 30 Закону №3773-VI визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Отже, із змісту наведеної норми видно, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. Тобто обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 07.02.2018 року № 743/432/16-а (К/9901/3819/18 К/9901/3821/18).

Статтею 31 Закону № 3773-VI наведений вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Судом під час розгляду даної справи не було встановлено наявності обставин, передбачених ст.ст. 30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», які забороняють примусове видворення відповідача.

Крім того, відсутні підстави вважати, що відповідач підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки громадянка Узбекистану ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення міграційної служби про примусове повернення; доказів легального перебування на території України не надала; не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту; підстави вважати, що відповідачка підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відсутні, зважаючи на те, що відповідачка порушила правовий режим знаходження його на території України, суд приходить до висновку про наявність підстав для примусового видворення відповідачки за межі території України. При цьому суд враховує, що відповідач позовні вимоги визнала.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 2, 5, 7-9,72-79, 90, 241, 242, 243, 246, 250, 255, 288, 289, 371 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянки Узбекистану ОСОБА_1 про примусове видворення - задовольнити.

Примусово видворити за межі території України громадянку Узбекситану ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду звернути до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання до суду першої інстанції апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення. Оскарження рішення не зупиняє його негайного виконання.

Суддя Л.В. Домусчі