Справа № 560/2306/20
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2020-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2306/20
РІШЕННЯ

іменем України

02 листопада 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук О.К.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маківської сільської об`єднаної територіальної громади про визнання права та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Маківської сільської об`єднаної територіальної громади, у якому просить визнати його право на підготовку дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га на території Маківської сільської об`єднаної територіальної громади для ведення особистого селянського господарства, визнати протиправним рішення Маківської сільської об`єднаної територіальної громади щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Маківської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, зобов`язати Маківську сільську об`єднану територіальну громаду надати йому дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га на території Маківської сільської ради для ведення особистого селянського господарства та зобов`язати Маківську сільську об`єднану територіальну громаду надати звіт про виконання судового рішення протягом 30 календарних днів з дня набрання судовим рішенням законної сили.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15 березня 2020 року звернувся до Маківської сільської об`єднаної територіальної громади з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га на території Маківської сільської об`єднаної територіальної громади для ведення особистого селянського господарства. Однак на час звернення до суду зазначене клопотання не розглянуте та не прийняте жодне рішення по суті звернення. Вважаючи таку бездіяльність протиправною позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою від 06 травня 2020 року Хмельницький окружний адміністративний суд у задоволенні клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору до завершення розгляду справи по суті відмовив. Позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху.

Хмельницький окружний адміністративний суд ухвалою від 19 червня 2020 року відкрив провадження у справі та призначив до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що за даними Маківської сільської ради земельна ділянка, у межах якої бажає отримати земельну ділянку у власність позивач, не є вільною та знаходиться у власності та/або користуванні інших громадян України, що проживають на території Маківської об`єднаної територіальної громади, і отримана ними у 1992-1994 роках у процесі розпаювання земель колективного господарства «Україна», з місцем його розташування у с. Маків. Вказує, що задоволення заяви позивача, шляхом надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га на території Маківської сільської об`єднаної територіальної громади Дунаєвецького району Хмельницької області для ведення особистого селянського господарства на земельну ділянку, яка визначена графічними матеріалами, прикладеними позивачем до свого звернення, призвело б до порушення майнових прав інших осіб, які володіють та/або користуються земельними ділянками на відповідній території.

Ухвалою від 27 липня 2020 року Хмельницький окружний адміністративний суд у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін у судове засідання відмовив.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив таке.

15 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Маківської сільської об`єднаної територіальної громади із заявою, в якій просив надати йому дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Маківської сільської об`єднаної територіальної громади Дунаєвецького району Хмельницької області з метою передачі її у власність.

Листом Маківська сільська рада Маківської сільської об`єднаної територіальної громади № 175 від 06 квітня 2020 року відмовила позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 2 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність, для ведення особистого селянського господарства на території Маківської сільської об`єднаної територіальної громади.

Підставою для відмови слугувало те, що додані до клопотання позивача графічні матеріали про надання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства стосуються земельних ділянок, наданих у користування працівникам колгоспу «Україна» протягом 1992-1994 років, в тому числі, і на підставі державних актів старого зразка. Всі ці земельні ділянки перебувають у процесі оформлення права власності.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративною справою відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно правовий спір згідно з пунктом 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України - є спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже публічно-правовий спір є видом правового спору, для якого характерні наступні ознаки: спір виникає з публічно-правових відносин; сторонами спору є суб`єкти публічно-правових відносин, серед яких особливим правовим статусом наділені органи публічної адміністрації; сфера виникнення спору зумовлена реалізацією публічного інтересу; предметом спору є рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів публічно-правових відносин, які порушують або можуть порушити права, свободи та інтереси інших суб`єктів.

Статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначена компетенція адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ, в тому числі, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності, крім випадків, коли до розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

В той же час, згідно з частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З позовних вимог вбачається, що позивач, крім іншого, просить визнати за ним право на підготовку проекту землеустрою.

Визнання за особою того чи іншого права є прерогативою цивільного права, тому, звернувшись до адміністративного суду з позовом про визнання права на підготовку дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га на території Маківської сільської об`єднаної територіальної громади для ведення особистого селянського господарства, позивач невірно обрав спосіб захисту в адміністративному суді.

У цій частині позовних вимог позивачу слід відмовити.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України, а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Відповідно до пункту б) частин першої статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до частини першої статті 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, Земельний кодекс України визначає вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема, щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Отже, рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою або відмову у наданні такого дозволу орган місцевого самоврядування приймає виключно на пленарних засіданнях відповідної ради, що визначено законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Рішення сесії селищної ради про розгляд заяви позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», не приймалось.

Суд вважає, що Маківська сільська об`єднана територіальна громада порушила порядок розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки така заява не розглядалася на пленарному засіданні сесії, відповідне рішення по суті заяви не приймалось.

У Рішенні від 20 жовтня 2011 року у справі «Rysovskyy v. Ukraine» Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип «належного урядування» передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб («Beyeler v.Italy», «Oneryildiz v.Turkey», «Megadat.com S.r.l. v.Moldova», «Moskal v.Poland»). На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок («Lelas v. Croatia» і «Toscuta and Others v. Romania») і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси («Oneryildiz v. Turkey», та «Beyeler v. Italy»).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків («Lelas v. Croatia»).

Отже, заява позивача повинна розглядатися у порядку визначеному законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», тобто на пленарному засіданні Маківської сільської об`єднаної територіальної громади із прийняттям відповідного рішення, оскільки саме такий спосіб прийняття рішення передбачений законодавством.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги необхідно задовольнити частково шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання повторно розглянути заяву позивача.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Маківської сільської об`єднаної територіальної громади про визнання права та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Маківської сільської об`єднаної територіальної громади щодо неприйняття рішення про надання чи відмову у наданні дозволу на розроблення проекту щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га на території Маківської сільської об`єднаної територіальної громади для ведення особистого селянського господарства, протиправною.

Зобов`язати Маківську сільську об`єднану територіальну громаду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га на території Маківської сільської об`єднаної територіальної громади та прийняти рішення про надання чи відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га на території Маківської сільської об`єднаної територіальної громади для ведення особистого селянського господарства в порядку та спосіб, визначені статтею 118 Земельного кодексу України.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер -
Відповідач:Маківська сільська об`єднана територіальна громада (вул. Воздвиженська, 22,Маків,Дунаєвецький район, Хмельницька область,32445 , код ЄДРПОУ -

Головуючий суддя О.К. Ковальчук