Справа № 400/830/20
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2020-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/830/20

Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

Дата і місце ухвалення: 25.05.2020р., м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді : Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

за участю секретаря: Андрушкевич М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року по справі за позовом приватного підприємства «Светолюкс Николаев» до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2020 року приватне підприємство «Светолюкс Николаев» звернулося до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06 лютого 2020 року №8, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 351 412,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 175 706,00 грн.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 06 лютого 2020 року №8.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області на користь ПП «Светолюкс Николаев» судовий збір в розмірі 7907,70 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 10.06.2020 року Головне управління ДПС у Миколаївській області подало апеляційну скаргу, обґрунтовану посиланням на не повне з`ясування судом обставин справи, не правильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зокрема, в апеляційній скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням відповідача, що хоча надані ПП «Светолюкс Николаев» до перевірки документи і відповідають зовнішнім формальним ознакам первинного документу, однак не відображають реального руху придбаних товарів від постачальників ПП «Пауерлюкс» в липні 2017 року, ТОВ «Трейделектропром» в грудні 2018 року, в лютому березні 2019 року та ТОВ «Променергоснаб» в лютому травні 2019 року, до покупця ПП «Светолюкс Николаев». Зазначені в наданих до перевірки первинних документах відомості суперечать податковій інформації, яка наявна в базах даних контролюючого органу, тобто є недостовірними.

Також, апелянт посилається на те, що висновки акту позапланової перевірки обґрунтовано зроблено Головним управлінням ДПС у Миколаївській області на підставі наявної у нього податкової інформації, яка, у відповідності до ст.83 Податкового кодексу України, є підставою для висновків для контролюючих органів під час проведення перевірок. Таким чином, використання в акті перевірки від 27.12.2019р. №388/14-29-05-08/30397329 автоматизованих інформаційних систем та АРМів у відповідних податкових періодах не суперечить приписам Податкового кодексу України.

Посилається апелянт і на те, що позивачем не надано до перевірки сертифікатів відповідності та інших документів, які б гарантували якість товару, зазначеного у видаткових накладних, виписаних контрагентами ПП «Светолюкс Николаев». Відсутність паспортів відповідності, паспортів заводу-виробника, інших документів не підтверджує реальне джерело походження товару.

У зв`язку з цим, Головне управління ДПС у Миколаївській області просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ПП «Светолюкс Николаев».

ПП «Светолюкс Николаев» подало письмовий відзив на апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області, в якому просить скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Позивач зазначає, що оскільки податковий кредит ним сформовано на підставі належним чином зареєстрованих в ЄРПН податкових накладних, тому, згідно абз.3 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, Головне управління ДПС у Миколаївській області не має права вимагати від підприємства ніяких інших документів, окрім первинних документів, які були надані до перевірки.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є оскарження ПП «Светолюкс Николаев» податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 06 лютого 2020 року №8, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 527 118,00 грн. (в т.ч. 351 412,00 грн. за податковим зобов`язанням та 175 706,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями).

Спірне податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем на підставі акту №388/14-29-05-08/30397329 від 27.12.2019р. про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Светолюкс Николаев» по взаємовідносинах з контрагентами-постачальниками ПП «Пауерлюкс» () за липень 2017 року, ТОВ «Трейделектропром» () за грудень 2018 року, лютий березень 2019 року, ТОВ «Променергоснаб» () за лютий травень 2019 року та контрагентами-покупцями, яким в подальшу були реалізовані товари/послуги, придбані у вищенаведених контрагентів-постачальників, з метою перевірки дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість.

У висновках вказаного акту перевірки зафіксовано порушення позивачем п.198.1, п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму ПДВ 351412 грн. (в т.ч. за липень 2017 року на суму ПДВ 16481 грн., грудень 2018 року на суму ПДВ 28529 грн., лютий 2019 року на суму ПДВ 151381 грн., за березень 2019 року на суму ПДВ 48794 грн., квітень 2019 року на суму ПДВ 99231 грн., травень 2019 року на суму ПДВ 6996 грн.).

Зокрема, в акті перевірки №388/14-29-05-08/30397329 від 27.12.2019р. Головне управління ДПС у Миколаївській області дійшло висновку про завищення ПП «Светолюкс Николаев» податкового кредиту з ПДВ, обчисленого з вартості документального оформлення придбання товарів від контрагентів-постачальників ПП «Пауерлюкс» () за липень 2017 року, ТОВ «Трейделектропром» () за грудень 2018 року, лютий березень 2019 року, ТОВ «Променергоснаб» () за лютий травень 2019 року, якого насправді не мало місця. До таких висновків податковий орган дійшов з посиланням на те, що:

- щодо ПП «Пауерлюкс»: в наданій до перевірки позивачем видатковій накладній №71 від 31.07.2017р. щодо поставки товару ПП «Пауерлюкс» на суму 98882,76 грн. зазначено лише підпис особи, яка нібито отримувала товар, у зв`язку з чим неможливо ідентифікувати таку особу; до перевірки не надано довіреність та журнал виписки довіреностей на отримання товару; не надано сертифікати відповідності та інші документи, які б гарантували якість придбаного товару у ПП «Пауерлюкс» та його передачу разом із товарно-супровідними документами; в експрес-накладній від 31.07.2017 року №7 перевізника «Нова Пошта» не вказано номенклатури товару та його кількості. Крім того, зазначено, що згідно наявної в органах ДПС інформації ПП «Пауерлюкс» не декларує наявність основних засобів та трудових ресурсів; за даними ЄРПН в 2017 році не встановлено придбання ПП «Пауерлюкс» послуг з оренди основних фондів у сторонніх організацій з метою використання у власній господарській діяльності, як і не встановлено придбання послуг навантаження/розвантаження товару контрагентом-постачальником; в ході проведення аналізу баз даних контролюючого органу не встановлено придбання ПП «Пауерлюкс» товару, який зазначений у первинних документах, виписаних на адресу ПП «Светолюкс Николаев» у липні 2017 року, що не дає змоги встановити законне (легальне) походження товару;

- щодо ТОВ «Трейделектропром»: до перевірки не надано довіреностей на отримання товару від вказаного постачальника та журналу виписки довіреностей, технічні паспорти, сертифікати відповідності, інші документи щодо якості придбаного товару та його передачу разом із товарно-супровідними документами; в наданих до перевірки товарно-транспортних накладних пунктом навантаження вказано вул.Виробнича, 14, смт. Слобожанське, Дніпропетровська обл., за якою знаходиться підприємство-виробник ТОВ «Кабельний завод «Енергопром», в той час як згідно проведеного аналізу даних ЄРПН ТОВ «Трейделектропром» не здійснювало придбання кабельної продукції з відповідним асортиментом у ТОВ «Кабельний завод «Енергопром»; являється за неможливе ідентифікувати кількість товару та його номенклатуру, який нібито був перевезений поштовою службою «Нова Пошта» відповідно до експрес-накладної від 18.03.2019 року №6610. Крім того, в акті перевірки зазначено, що ТОВ «Трейделектропром» не декларує наявності основних засобів та трудових ресурсів; згідно даних ЄРПН не встановлено придбання послуг навантаження/розвантаження товару контрагентом-постачальником ТОВ «Трейделектропром»; не встановлено джерело походження товару, який поставлено на адресу ПП «Светолюкс Николаев»; ТОВ «Трейделектропром» здійснювало діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов`язаних з надання вигоди третім особам;

- щодо ТОВ «Променергоснаб»: до перевірки позивачем не надано товарно-транспортні накладні на перевезення товару, маршрутні, подорожні листи, акти списання дизпалива, бензину тощо, угоди, договори, укладені з перевізниками товару, інші документи щодо переміщення товару від пункту навантаження до пункту розвантаження; орендовані склади ТОВ «Променергоснаб» та ПП «Светолюкс Николаев» знаходяться на одній території за адресою: вул. Космонавтів, 81/24, м.Миколаїв; у підприємства ТОВ «Променергоснаб» відсутні будь-які об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, через які проводиться діяльність; у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно по ТОВ «Променергоснаб» інформація відсутня; в ході проведення аналізу баз даних контролюючого органу не встановлено придбання ТОВ «Променергоснаб» товару, який зазначений в первинних документах, виписаних на адресу ПП «Светолюкс Николаев» у лютому-травні 2019 року, що не надає змоги встановити законне (легальне) походження товару.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов ПП «Светолюкс Николаев» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06 лютого 2020 року №8, дійшов висновку, що Головним управлінням ДПС у Миколаївській області, як суб`єктом владних повноважень, на якого ч.2 ст.77 КАС України покладає обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не доведено порушень позивачем, зафіксованих у висновках акту перевірки №388/14-29-05-08/30397329 від 27.12.2019р.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Виходячи зі змісту ст.ст. 198, 200, 201 Податкового кодексу України, право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару (робіт, послуг), до податкового кредиту, виникає у суб`єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару (роботи, послуги), тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару (роботи, послуги) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для відображення у бухгалтерському обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують та підтверджують факти здійснення господарських операцій і які повинні мати визначені цим Законом та Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, обов`язкові реквізити.

Тобто, факт вчинення певних господарських операцій, та правомірність подальшого відображення їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення первинних документів платника податків. Для правильного вирішення спору встановленню, також, підлягає факт реальності поставки товару із з`ясуванням, зокрема, обставин щодо правосуб`єктності сторін господарського договору, можливості реальної поставки тощо. Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток підприємств навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

При цьому, з урахуванням норм статей 61 та 44 Податкового кодексу України, саме на контролюючі органи покладається обов`язок контролювати правильність формування даних податкового обліку платників податків, у тому числі щодо правильності складення та достовірності первинних документів.

Апеляційний суд встановив, що у період, що підлягав позаплановій перевірці, ПП «Светолюкс Николаев» здійснювало господарську діяльність щодо Оптової торгівлі побутовими електротоварами й електронною апаратурою побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображення (КВЕД 46.43), Роздрібною торгівлею в спеціалізованих магазинах апаратурою побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображення (КВЕД 47.43), Вантажним автомобільним транспортом (КВЕД 49.41).

У перевірений період ПП «Светолюкс Николаев» декларувало у власному податковому обліку здійснення господарських операцій з контрагентами ПП «Пауерлюкс» (), ТОВ «Трейделектропром» () та ТОВ «Променергоснаб» (), суми податку на додану вартість за господарськими операціями з якими підприємство відносило до складу податкового кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, господарські операції ПП «Светолюкс Николаев» з контрагентом ПП «Пауерлюкс» () в липні 2017 року відбувалися щодо поставки вказаним контрагентом на адресу позивача товару за номенклатурою «Лампа LED 4U 23W E27 TM POWERLUX» (код УКТЗЕД ) в кількості 929 шт. за ціною 88,7 грн. на загальну суму 98882,76 грн. (ПДВ 16480,46 грн.).

В підтвердження поставки товару позивачем надано до перевірки податкову накладну №118 від 31.07.2017 року, видаткову накладну №71 від 31.07.2017 року, рахунок-фактуру №85 від 28.07.2017 року, експрес-накладну перевізника «Нова Пошта» від 31.07.2017 року №7, банківські виписки на оплату товару, оборотно-сальдову відомість по рахунку 281 «Товари на складі» за ІІ півріччя 2017 року.

В акті перевірки Головне управління ДПС у Миколаївській області посилається на те, що у видатковій накладній №71 від 31.07.2017р. щодо поставки товару ПП «Пауерлюкс» на суму 98882,76 грн. зазначено лише підпис особи, яка нібито отримувала товар, у зв`язку з чим неможливо ідентифікувати таку особу. На вказану обставину посилається і апелянт і в обґрунтування вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів критично ставиться до таких доводів апелянта, оскільки статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» серед вимог до первинного документа визначено такий реквізит як «особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції». З вказаного слідує, що сам по собі особистий підпис є достатнім ідентифікуючим реквізитом.

Що ж до посилань апелянта на відсутність двостороннього письмового договору поставки, укладеного між ПП «Светолюкс Николаев» та контрагентом ПП «Пауерлюкс», то колегія суддів звертає увагу, що положеннями статті 218 ЦК України передбачено, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Первинні документи, які надані до перевірки, містять дані про те, що сторонами погоджено предмет договору, його ціну, а також документально підтверджені розрахунки за договором. Таким чином, господарська операція з придбання товару на підставі рахунку-фактури № 85 від 28.07.2017р. та видаткової накладної №71 від 31.07.2017р. є підставою для відображення її наслідків у податковому обліку.

Також, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянта на ненадання позивачем до перевірки довіреностей на отримання товару та сертифікатів якості товару, оскільки вказані документи не являються первинними документами бухгалтерського обліку.

Довіреність є документом, який надає підтвердження постачальнику, що працівник покупця, який безпосередньо приймає ТМЦ від постачальника, уповноважений на це покупцем. Ніякої іншої функції, як то дублюючого підтвердження передачі товару, довіреність не несе.

Сертифікати якості не відносяться до первинних документів, а тому не підлягають перевірці органами ДПС. Правові наслідки передачі товару неналежної якості встановлені статтею 67 ЦК України.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість доводів контролюючого органу про завищення ПП «Светолюкс Николаев» податкового кредиту з ПДВ за липень 2017 року на суму 16480,46 грн. за наслідками здійснення операцій з придбання товару у ПП «Пауерлюкс».

07.02.2019 року між ТОВ «Трейделектропром», як Постачальником, та ПП «Светолюкс Николаев», як Покупцем, укладено договір поставки №45, за умовами якого Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити продукцію відповідно до видаткових накладних, які є невід`ємною частиною даного Договору. Найменування товару кабельно-провідникова продукція.

На виконання умов вказаного договору ТОВ «Трейделектропром» поставило на адресу ПП «Светолюкс Николаев» товар (кабель) на загальну суму 490 732,80 грн. (в т.ч. ПДВ 81788,78 грн.).

В підтвердження поставки товару за договором №45 від 07.02.2019 року позивачем надано до перевірки:

- видаткові накладні №Т-00000004 від 25.12.2018 року, №Т-00000121 від 18.02.2019 року, №Т-00000120 від 18.02.2019 року, №Т-00000222 від 18.03.2019 року, №Т-00000256 від 27.03.2019 року, №Т-00000257 від 27.03.2019 року, №Т-00000255 від 27.03.2019 року;

- податкові накладні від 25.12.2018 року, 18.02.2019 року, 07.03.2019 року, 14.03.2019 року, 18.03.2019 року, 27.03.2019 року;

- товарно-транспортні накладні №Т-00000003 від 25.12.2018 року, №Т-00000068 від 18.02.2019 року, №Т-00000139 від 27.03.2019 року;

- платіжні доручення №11633 від 25.02.2019 року, №11902 від 06.03.2019 року, №12031 від 13.03.2019 року.

Ставлячи під сумнів реальність вказаних господарських операцій ГУ ДПС у Миколаївській області в акті перевірки зазначає про ненадання підприємством до перевірки довіреностей на отримання товару від вказаного постачальника та журналу виписки довіреностей, технічних паспортів, сертифікатів відповідності та інших документів щодо якості придбаного товару.

Колегія суддів не приймає до уваги такі посилання відповідача з підстав, зазначених вище.

В обґрунтування порушень податкового законодавства в акті, також, зазначено, що згідно наданих до перевірки товарно-транспортних накладних в пункті навантаження (вул.Виробнича, 14, смт. Слобожанське, Дніпропетровська обл.) знаходиться підприємство-виробник ТОВ «Кабельний завод «Енергопром», в той час як у податкового органу немає даних про те, що ТОВ «Трейделектропром» придбавало кабель у підприємства-виробника.

Зазначені аргументи, на думку колегії суддів, не можуть бути покладені в основу донарахувань, оскільки мова йде про правовідносини третіх осіб ТОВ «Трейделектропром» та ТОВ «Кабельний завод «Енергопром», до яких ПП «Светолюкс-Николаев», як платник, немає ніякого відношення та не уповноважений будь-яким чином здійснювати перевірку походження товару у своїх контрагентів по ланцюгах постачання.

Колегія суддів вважає, що надані ПП «Светолюкс Николаев» первинні документи, складені за наслідками господарських операцій з ТОВ «Трейделектропром» у своїй сукупності в повній мірі відображають зміст господарських операцій та їх вартісні і кількісні показники та підтверджують пов`язаність здійснених витрат з господарською діяльністю, подальше використання придбаних товарів в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності позивача.

Господарські операції між ПП «Светолюкс Николаев» та ТОВ «Променергоснаб» відбувалися на виконання умов договору купівлі-продажу від 04.01.2016 року №04/01-2016, за умовами якого ТОВ «Променергоснаб», як Постачальник, зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) ПП «Светолюкс Николаев», як Покупцеві, товар, а Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його вартість.

На виконання умов вказаного договору ТОВ «Променергоснаб» поставило на адресу ПП «Светолюкс Николаев» товар (проводи, лампи, кабелі) на загальну суму 1518858,29 грн. (в т.ч. ПДВ 253143,05 грн.), в підтвердження чого позивачем надано до перевірки:

- видаткові накладні №13-п_000058 від 01.02.2019 року, №13-п_000078 від 18.02.2019 року, №13-п_000083 від 18.02.2019 року, №13-п_000077 від 28.02.2019 року, №13-п_000096 від 01.03.2019 року, №13-п_000120 від 18.03.2019 року, №13-п_000137 від 01.04.2019 року, №13-п_000150 від 16.04.2019 року, №13-п_000160 від 16.04.2019 року, №13-п_000157 від 18.04.2019 року, №13-п_000159 від 25.04.2019 року, №13-п_0200178 від 08.05.2019 року, №13-п_000201 від 16.05.2019 року, №13-п_000203 від 24.05.2019 року;

- податкові накладні №57 від 01.02.2019 року, №77 від 18.02.2019 року, №82 від 18.02.2019 року, №76 від 28.02.2019 року, №96 від 01.03.2019 року, №116 від 18.03.2019 року, №132 від 01.04.2019 року, №143 від 16.04.2019 року, №152 від 16.04.2019 року, №149 від 18.04.2019 року, №151 від 25.04.2019 року, №172 від 08.05.2019 року, №192 від 16.05.2019 року, 3194 від 24.05.2019 року;

- платіжні доручення.

В акті перевірки №388/14-29-05-08/30397329 від 27.12.2019р. Головне управління ДПС у Миколаївській області зазначило, що до перевірки позивачем не надано товарно-транспортні накладні на перевезення товару, маршрутні, подорожні листи, акти списання дизпалива, бензину тощо, угоди, договори, укладені з перевізниками товару, інші документи щодо переміщення товару від пункту навантаження до пункту розвантаження.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та не спростовано апелянтом, орендовані склади ТОВ «Променергоснаб» та ПП «Светолюкс Николаев» знаходяться на одній території за адресою: вул. Космонавтів, 81/24, м.Миколаїв.

Умовами договору від 04.01.2016 року №04/01-2016 передбачено, що поставка товару здійснюється шляхом само вивозу його Покупцем.

А відтак, на думку колегії суддів, відсутня необхідність для оформлення товарно-транспортних накладних на перевезення товару, маршрутних, подорожних листів, актів списання дизпалива, бензину тощо, а також укладення угод, договорів з перевізниками товару, як і оформлення інших документів щодо переміщення товару від пункту навантаження до пункту розвантаження.

Оцінивши наявні в матеріалах справи копії первинних документів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначені документи не мають дефекту форми, змісту або походження, котрі в силу ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості. А відтак, вказані документи підтверджують здійснення позивачем господарських операцій з ТОВ «Променергоснаб».

Підставою для висновку про непідтвердженість реальності здійснення позивачем господарських операцій з контрагентами ПП «Пауерлюкс» (), ТОВ «Трейделектропром» () та ТОВ «Променергоснаб» (), стало посилання контролюючого органу на податкову інформацію, наявну у відповідача. Зокрема, відповідач посилається на відсутність у контрагентів позивача фізичних можливостей до вчинення задекларованих господарських операцій, відсутність основних фондів, невідповідність номенклатури реалізованих та придбаних товарів, відсутність реального ланцюга постачання реалізованих товарно-матеріальних цінностей.

Надаючи правову оцінку посиланням контролюючого органу на податкову інформацію по контрагентах ПП «Светолюкс Николаев» колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 74.1 статті 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань (п.74.2 ст.74 Податкового кодексу України).

Таким чином, наявність певної інформації, одержаної від інших підрозділів податкової служби чи з інформаційних систем Державної фіскальної служби, що не оформлена рішеннями суб`єкта владних повноважень, не є юридичним фактом та утворює лише підставу для перевірки такої інформації. Зазначена податкова інформація може, на думку суду, породжувати певні сумніви у посадових осіб контролюючого органу щодо законності господарських операцій платника податків, однак не є беззаперечним доказом того факту, що платнику податків його контрагентами товари не постачались. Використання відповідачем при визначенні порушень платнику податків лише податкової звітності не є належним способом діяльності суб`єкта владних повноважень позивача у відповідності до вимог ч.2 ст.19 Конституції України.

При цьому, ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанції відповідачем не надано доказів проведення документальних перевірок (планових/позапланових) підприємств, за наслідками здійснення господарських операцій з якими, позивач сформував податковий кредит, якими було б встановлено порушення податкового законодавства.

Варто зазначити, що згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 19.03.2019р. по справі №815/3965/15, податкова інформація про порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку.

Апеляційний суд зазначає, що порушення контрагентом позивача вимог податкового законодавства та дисципліни складання первинних документів не може слугувати підставою для зменшення добросовісному суб`єкту господарювання суми податкового кредиту з податку на додану вартість. Факт порушення контрагентом може мати податкові наслідки для платника, лише якщо податкова служба доведе, що платник діяв без достатньої обачливості і обережності, та йому мало бути відомо про порушення контрагента, або його діяльність спрямована на отримання податкової вигоди при операціях переважно з контрагентами, які не виконують своїх податкових зобов`язань.

У справі, що розглядається, Головним управлінням ДПС у Миколаївській області, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не подано доказів того, що по спірних операціях у позивача була відсутня розумна ділова мета, або того, що позивач та його контрагенти діяли спільно з метою отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Сама по собі наявність або відсутність у контрагентів окремих документів, транспортних засобів, нерухомості, земельних ділянок, певної кількості персоналу, не можуть являтися вичерпними ознаками неправомірності вчиненої господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків, у зв`язку з його господарською діяльністю. Укладення договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання поставки; податкове законодавство не ставить право платника на декларування витрат в залежність від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється поставка товарів постачальником.

Чинним законодавством чітко не регламентована обов`язкова кількість необхідних ресурсів для здійснення тої чи іншої діяльності. В свою чергу, податковий орган не надав пояснення стосовно того, яка кількість працюючих осіб, транспортних засобів тощо достатня для такого виду діяльності, за яким було здійснено господарські операції між позивачем та його контрагентами.

Враховуючи відсутність доказів на підтвердження обставин, на які посилається відповідач, вказуючи на відсутність у ПП «Светолюкс Николаев» права на формування показників податкового кредиту за операціями щодо придбання товарів у ПП «Пауерлюкс» (), ТОВ «Трейделектропром» () та ТОВ «Променергоснаб» (), суб`єктивний та оціночний характер доводів, якими це підтверджується, наявність первинних документів та інших доказів на підтвердження товарності правочинів, укладених з вказаними контрагентами, суд першої інстанції прийшов правильного висновку протиправність податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 06 лютого 2020 року №8 та наявність підстав для його скасування.

Враховуючи викладене у сукупності колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Доводи апеляційної скарги Головного управління ДПС у Миколаївській області висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги відповідача та скасування рішення суду першої інстанції від 25.05.2020р. колегія суддів не вбачає.

На підставі ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 травня 2020 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 30.10.2020 року.

Головуючий суддя Бойко А.В.
Судді Федусик А.Г. Шевчук О.А.