Справа № 640/14226/20
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2020-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2020 року м. Київ № 640/14226/20
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Клименчук Н.М., розглянувши у порядку (спрощеного) письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, , що полягає у не виплаті ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у період з 01.03.2018 року по 01.06.2020 року щомісячної пенсії у розмірі 42 621,57 грн, протиправною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, , виплачувати ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , щомісячну пенсію у розмірі, що розрахований на підставі довідки від 23.11.2018 № 1-26.7-5692 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, станом на 01.03.2018, яка видана Державним підприємством обслуговування повітряного руху України, без обмеження її максимальним розміром;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, , виплатити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , нараховані та не отримані не з його вини суми пенсії, що не виплачені внаслідок протиправного обмеження її максимального розміру, у сумі 676 752, 57 грн.

Позивач вважає, що через бездіяльність відповідача, яка полягає у несплаті йому пенсії у повному розмірі за період з 01.03.2018 року по 01.06.2020 року, через обмеження її виплати максимальним розміром, порушуються його права на соціальний захист та на володіння належним майном.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.07.2020 відкрито провадження у адміністративній справі, встановлено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та запропоновано відповідачу в п`ятнадцятиденний строк надати суду відзив на позовну заяву. Також від відповідача витребувано належним чином засвідчені копії:

- довідки про грошове забезпечення позивача, на підставі якої здійснено перерахунок та виплату пенсії, супровідного листа чи іншого документу, з якого можливо встановити ким та коли довідку було скеровано до пенсійного органу;

- відомості про розмір пенсії, яка виплачувалась позивачу із зазначенням усіх видів надбавок, які були нараховані та виплачені за період 2018-2020 роки.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Пунктом 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив та відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивача відповідно до наказу Міністра оборони України від 29.11.2002 відряджено в розпорядження Державного підприємства обслуговування повітряного руху України "Украерорух" із залишенням на військовій службі. У Державному підприємстві обслуговування повітряного руху України "Украерорух" позивач отримував грошове забезпечення.

Наказом Міністра оборони України від 15.03.2010 № 209 ОСОБА_1 , заступника генерального директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України "Украерорух" звільнено з військової служби у запас за п. "в" ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (за віком).

Позивачу відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" призначено пенсію за вислугу років.

Відповідачем у зв`язку з прийняттям Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб" та на виконання п. 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45, направлено до Київського міського військового комісаріату разом з листом від 02.03.2018 № 7917/03 списки осіб, які перебувають на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян та отримують пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", для надання довідок про розмір грошового забезпечення за нормами, чинними з 01.03.2018. Позивача включено до списку осіб, пенсії яких підлягають перерахунку з 01.01.2018.

Відповідачем 13.04.2018 отримано від Київського міського військового комісаріату довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії у порядку, визначеному рішенням Кабінету Міністрів України вих. № ФА148922 від 13.04.2018, видану ОСОБА_1 для перерахунку пенсії за посадою "СНС НД ВІД-ЛУ НД УПР. (ВІДРЯДЖ)ЗАСТ.ГЕН. ДИРЕКТОРА УКРАЕРОРУХУ. Згідно цієї довідки розмір грошового забезпечення позивача склав 7 380 грн.

На підставі цієї довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № ФА148922 від 13.04.2018 відповідачем проведено перерахунок пенсії позивачу в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103. Оскільки внаслідок проведення такого перерахунку розмір пенсії позивача зменшився, то її виплата з урахуванням вимог ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" здійснювалась у попередньому розмірі. Отже, перерахунок пенсії позивачу з 01.01.2018 проведено відповідачем з урахуванням розміру грошового забезпечення за посадою, визначеного самостійно ІНФОРМАЦІЯ_2 , а не органом, до якого було відряджено позивача як військовослужбовця.

Не погоджуючись з такими діями Київського міського військового комісаріату, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Київського міського військового комісаріату та Державного підприємства обслуговування повітряного руху України.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.10.2018 у справі №826/10534/18, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2019, позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Зобов`язано Київський міський військовий комісаріат у встановленому законодавством порядку отримати довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії та направити її до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, для проведення перерахунку пенсії позивача. Зобов`язано Державне підприємство обслуговування повітряного руху України скласти та видати довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, станом на 01.03.2018 на ОСОБА_1 за формою, затвердженою Додатком 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103, та надіслати її до Київського міського військового комісаріату.

23.11.2018 Державним підприємством обслуговування повітряного руху України оформлено довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії позивача. В цій довідці зазначено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103, постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, наказу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 07.05.2018 № 227 "Про затвердження переліку посад, з яких звільнені військовослужбовці та переліку окладів за займаними посадами за порівняними посадами" розмір посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за порівняними посадою "заступник генерального директора персоналу" за нормами чинними станом на 01.03.2018 становить: посадовий оклад - 28 310 грн., оклад за військовим (спеціальним) званням "полковник" - 1 480 грн., надбавка за вислугу років 50 відсотків - 14 895 грн.

28.11.2018 Державним підприємством обслуговування повітряного руху України на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.10.2018 у справі № 826/10534/18 надіслано на поштову адресу Київського міського військового комісаріату дану довідку разом із супровідним листом від 23.11.2018 № 1-26.7-5693. Київським міським військовим комісаріатом цю довідку перенаправлено до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

У своєму листі від 13.02.2019 № 29733/02 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві повідомлено позивача про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії на підставі довідки Украероруху про оновлене грошове забезпечення, оскільки перерахунок пенсії вже проведено на підставі довідки Київського міського військового комісаріату № ФА148922 від 13.04.2018.

Вважаючи бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, що полягала у не здійсненні перерахунку пенсії на підставі довідки вих. № 1.26-7-5692 від 23.11.2018 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, складеної Державним підприємством обслуговування повітряного руху України, протиправною, відповідачем подано до Окружного адміністративного суду міста Києва позов до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із вимогами щодо перерахунку та пенсії з 01.03.2018 на підставі вказаної вище довідки Украероруху.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.05.2019 у справі №640/3135/19 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, що полягає у не здійсненні позивачу перерахунку пенсії на підставі довідки вих. № 1.26-7-5692 від 23.11.2018 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, складеної Державним підприємством обслуговування повітряного руху України. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зробити перерахунок та виплату позивачу пенсії з 01.03.2018 на підставі довідки вих. № 1.26-7-5692 від 23.11.2018 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, складеної Державним підприємством обслуговування повітряного руху України, з урахуванням вже виплачених сум.

На виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.05.2019 у справі №640/3135/19 відповідачем проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 . Згідно з таким перерахунком пенсії у пенсійній справі № від 18.09.2019 розмір перерахованої пенсії за вислугу років з 01.03.2018 року склав 42 621,57 грн.

В цей же час, відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про доходи пенсіонера ( ОСОБА_1 ) вих. № 17374 від 05.10.2020, розмір фактично виплаченої відповідачем у період з 01.03.2018 до 30.09.2020 щомісячної пенсії становив 17 556,66 грн.

Факт виплати позивачу пенсії у меншому ніж її перерахований розмір, відповідач обґрунтовує вимогами статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», № 2262-ХІІ від 09.04.1992, та пункту 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», №3668-VI від 08.07.2011.

Відповідач зазначає, що вказаними нормами обмежується розмір пенсії, яка підлягає виплаті, а максимальна сума щомісячної пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Проте з такими доводами відповідача суд не може погодитись, зважаючи на наступне.

Законом України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", (який набрав чинності 01 січня 2017 року) у частині 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-XII слова і цифри "у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".

Рішенням Конституційного суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме:

- частина 7 статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 гривень;

- перше речення частини 1 статті 54, відповідно до яких тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються;

- положення частини 7 статті 43, першого речення частини 1 статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до положень статті 152 Конституції України, закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, положення частини 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, щодо встановлення максимального розміру пенсії не більше десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, та щодо встановлення максимального розміру пенсії тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, не більше 10 740 гривень, - втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 20 грудня 2016 року.

Законом України від 24 грудня 2015 року № 911 -VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності 01 січня 2016 року, частина 5 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-XII доповнено реченням такого змісту: "Тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 гривень".

Після чого, Законом України від 06 грудня 2016 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності 01 січня 2017 року, у частині 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-XII слова і цифри" у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".

Разом з тим, пунктом 2 розділу 2 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII передбачено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01 січня 2016 року.

Крім того, Конституційним Судом України визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення законодавства, якими обмежено максимальний розмір пенсії. Внесення в подальшому змін до Закону шляхом зазначення іншого часового періоду, протягом якого діють обмеження максимального розміру пенсії, за аналогією є неконституційними, оскільки вирішальне значення має не період дії обмеження, а сам факт обмеження прав особи на отримання пенсії у відповідному розмірі.

Таким чином, розуміння змін внесених Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року дозволяє суду дійти висновку про те, що у Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" відсутня частина 7 статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Це означає, що внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року № 1774 до частини 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06 листопада 2018 року у справі № 522/3093/17, від 16 жовтня 2018 року у справі № 522/16882/17.

Тобто, вищевказані положення Закону щодо обмеження максимальним розміром пенсії не може застосовуватися до осіб, яким пенсію призначено до 01 січня 2016 року.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість та задоволення позовних вимог

про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, що полягає у не виплаті позивачу у період з 01.03.2018 року по 01.06.2020 року щомісячної пенсії у розмірі 42 621,57 грн.

Щодо виплати позивачу різниці суми між нарахованою після перерахунку та фактично отриманою пенсією здійснити разово та однією сумою, суд зазначає наступне.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення пункту 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом", а пункт 2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію "законів" (рішення у справах "Амюр проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції"). "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права (рішення у справі "Ганс-Адам ІІ проти Німеччини"). "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копецький проти Словаччини").

У даному випадку легітимні сподівання позивача на отримання пенсії у повному розмір, передбачені чинними нормами Законів України, тобто вони є конкретними. Таким чином, на них поширюється режим "існуючого майна".

Таким чином, невиплата позивачу пенсії у повному розмірі за період з 01.03.2018 року по 30.09.2020 року, через обмеження її виплати максимальним розміром, у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та за практикою Європейського Суду з прав людини становить втручання у право позивача на мирне володіння майном.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність здійснити на користь ОСОБА_1 виплату різниці суми між нарахованою після перерахунку та фактично отриманою пенсією разово та однією сумою з урахуванням довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, довідки про доходи пенсіонера. Судом встановлено, що сума пенсії позивача за період з 01.03.2018 року по 30.09.2020 року після перерахунку становить 1 321 268,67 грн (42 621,57 грн * 31 місяць); сума фактично отриманої позивачем пенсії 544 256,46 грн. (17 556,66 грн * 31 місяць); різниця суми між нарахованою після перерахунку та фактично отриманою пенсією 777 012,21 грн (1 321 268,67 грн - 544 256,46 грн.).

В цей же час, позивачем заявлено вимоги щодо зобов`язання відповідача виплатити, нараховані та не отримані не з його вини суми пенсії, що не виплачені внаслідок протиправного обмеження її максимального розміру у сумі 676 752, 57 грн (сума на момент подання позову).

Відповідно до статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на вищевикладене, суд, вважає що для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача виплатити ОСОБА_1 777 012,21 грн (різницю суми між нарахованою після перерахунку та фактично отриманою пенсією за період з 01.03.2018 року по 30.09.2020 року).

За змістом частин 1-3 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, , що полягає у не виплаті ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у період з 01.03.2018 року по 30.09.2020 року щомісячної пенсії у розмірі 42 621,57 грн.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, , виплачувати ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , щомісячну пенсію у розмірі, що розрахований на підставі довідки від 23.11.2018 №o1-26.7-5692 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, станом на 01.03.2018, яка видана Державним підприємством обслуговування повітряного руху України, без обмеження її максимальним розміром.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, , виплатити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , нараховані та не отримані не з його вини суми пенсії, що не виплачені внаслідок протиправного обмеження її максимального розміру, у сумі 777 012,21 грн.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1681,60 грн (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня шістдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.М. Клименчук