Справа № 640/18612/20
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2020-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2020 року м. Київ № 640/18612/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши в порядку письмового провадження, з урахуванням особливостей визначених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративну справу

за позовом Головного управління Державної податкової служби у Київській області

до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання

рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління

Міністерства юстиції (м. Київ),

третя особа без

самостійних вимог - Приватне акціонерне товариство «Укргазбуд»,

на предмет спору

про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 28 липня 2020 року №61898835,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної податкової служби у Київській області (далі - позивач, ГУ ДПС у Київській області) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач, ВПВР УЗВР у м. Києві) та просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу №61898835 від 28 липня 2020 року, винесену відповідачем.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що за рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 жовтня 2019 року у справі №826/7438/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2020 року, визнано протиправною та скасовано податкову вимогу ГУ ДПС у Київській області від 15 лютого 2018 року №3591-52, визнано протиправними дії контролюючого органу щодо зарахування сплачених поточних платежів платника в рахунок погашення боргу по податковому повідомленню-рішенню від 01 лютого 2012 року №, зобов`язано ГУ ДПС у Київській області внести зміни до інтегрованої карти платника ПДВ шляхом виключення запису про наявність суми податкового боргу, визначеного податковим повідомленням-рішенням від 01 лютого 2012 року №000532302 в сумі 1 061 371 грн.

Ухвалою Верховного Суду від 27 квітня 2020 року у зазначеній справі касаційну скаргу ГУ ДПС у Київській області повернуто заявнику.

У зв`язку з набранням законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 жовтня 2019 року у справі №826/7438/18 видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження, в рамках виконання якого контролюючим органом скасовано податкову вимогу від 15 лютого 2018 року №3591-52, а стосовно вимоги про внесення змін до інтегрованої картки платника ПДВ - ПАТ «Укргазбуд» та виключення запису про наявність суми податкового боргу позивач стверджує, що податковий борг за податковим повідомленням-рішенням від 01 лютого 2012 року № згідно оперативних даних АІС «Податковий борг» в інтегрованій картці з ПДВ по ПАТ «Укргазбуд» не обліковується, про що повідомлено ВПВР УЗВР у м. Києві.

Разом з тим, на адресу ГУ ДПС у Київській області 03 серпня 2020 року надійшла постанова державного виконавця Бялого М.Г. відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ВП №61898835 від 28 липня 2020 року про накладення штрафу у розмірі 5 100,00 грн. в рамках здійснення виконавчого провадження на підставі виконавчого листа у справі №826/7438/18, виданого 06 лютого 2020 року.

Позивач вважає зазначену постанову протиправною та стверджує, що виключити запис про наявність суми податкового боргу зі сплати ПДВ, визначених податковим повідомленням-рішенням від 01 лютого 2012 року неможливо, оскільки такий запис станом на 04 серпня 2020 року в інтегрованій картці платника податків з ПДВ відсутній.

Посилаючи на такі обставини, позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2020 року, після усунення позивачем недоліків позовної заяви згідно ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2020 року, відкрито провадження у справі №640/18612/20, визначено розгляд провадити суддею одноособово з урахуванням особливостей, визначених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, призначено судове засідання на 08 жовтня 2020 року, витребувано у ВПВР УЗВР у м. Києві завірені матеріали виконавчого провадження ВП №61898835.

В судовому засіданні 08 жовтня 2020 року до участі у справі залучено Приватне акціонерне товариство «Укргазбуд», у зв`язку з чим оголошено перерву для направлення третій особі позовних матеріалів.

Від третьої особи надійшли письмові пояснення щодо позовних вимог, у яких ПрАТ «Укргазбуд» зазначає, що є стягувачем за виконавчим провадженням №61898835, при цьому божником - ГУ ДПС у Київській області рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 жовтня 2019 року у справі №826/7438/18 виконано лише частково - відкликано податкову вимогу від 15 лютого 2018 року №3591-52, а в іншій частині рішення залишається не виконаним, запис в інтегрованій картці про наявність у ПрАТ «Укргазбуд» суми податкового боргу зі сплати ПДВ, визначених податковим повідомленням-рішенням від 01 лютого 2012 року не виключено, у зв`язку з чим з Товариства продовжують стягувати суми боргу, якого не існує.

Від відповідача 01 жовтня 2020 року надійшла завірена належним чином копія матеріалів виконавчого провадження ВП №61898835, відзиву на позовну заяву не надано.

Судове засідання 20 жовтня 2020 року не відбулося за неявкою представників сторін, судом ухвалено розгляд справи продовжити в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами Кодексу адміністративного судочинства України за наявними у справі матеріалами.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, врахувавши належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бялим Максимом Глібовичем 24 квітня 2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61898835 за виконавчим листом №826/7438/18 від 06 лютого 2020 року, виданим за рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 жовтня 2019 року.

Зазначене рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 жовтня 2019 року залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2020 року. Ухвалою Верховного Суду від 27 квітня 2020 року у зазначеній справі касаційну скаргу ГУ ДПС у Київській області повернуто заявнику. Також, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2020 року у справі №826/7438/18 відмовлено у задоволенні заяви ГУ ДПС у Київській області про роз`яснення рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 жовтня 2019 року.

Стягувач за виконавчим провадженням ВП №61898835 - Публічне акціонерне товариство «Укргазбуд».

За рішенням суду Боржника - Головне управління Державної податкової служби у Київській області зобов`язано внести зміни до інтегрованої картки платника податку на додану вартість ПрАТ «Укргазбуд» та виключити запис про наявність суми податкового боргу зі сплати податку на додану вартість визначених податковим повідомленням-рішенням від 01 лютого 2012 року № в сумі 1 061 371,00 грн.

Листом від 15 травня 2020 року позивач повідомив ВПВР УЗВР у м. Києві, що на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 жовтня 2019 року скасовано податкову вимогу від 15 лютого 2018 року №3591-52, податковий борг за податковим повідомленням-рішенням від 01 лютого 2012 року № згідно оперативних даних АІС «Податковий Блок» в інтегрованій картці з ПДВ по ПрАТ «Укргазбуд» не обліковується.

В матеріалах виконавчого провадження також міститься звернення ПрАТ «Укргазбуд» від 23 червня 2020 року про ухилення боржника від виконання рішення суду, зазначається, що частина судового рішення залишається не виконаною, а саме: не внесено зміни до інтегрованої картки платника податку на додану вартість «ПрАТ «Укргазбуд» та не виключено запис про наявність суми податкового боргу зі сплати податку на додану вартість визначених податковим повідомленням-рішенням від 01 лютого 2012 року № в сумі 1 061 371,00 грн., невідкориговані дані в ІКП ПрАТ «Укргазбанк» щодо ПДВ з урахуванням визнання протиправними дій Броварського відділення ГУ ДФС у Київській області та ГУДПС у Київській області щодо зарахування сум, сплачених ПАТ «Укргазбуд», зарахованих як сплачені платіжними дорученнями, в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість, визначених податковим повідомленням-рішенням від 01 лютого 2012 року №, що підтверджується даними з ІКП Стягувача.

У підтвердження ПрАТ «Укргазбуд» надано копію з ІКП Стягувача станом на 23 червня 2020 року.

Постановою державного виконавця від 28 липня 2020 року ВП №61898835 визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Іншою постановою державного виконавця Бялого М.Г. від 28 липня 2020 року за не виконання рішення суду на боржника - ГУ ДПС у Київській області накладено штраф на користь держави у розмірі 5 100,00 грн.

Зазначену постанову про накладення штрафу позивач вважає протиправною з тих підстав, що податковий борг за податковим повідомленням-рішенням від 01 лютого 2012 року № згідно оперативних даних АІС «Податковий борг» в інтегрованій картці з ПДВ по ПАТ «Укргазбуд» не обліковується, у зв`язку з чим ГУ ДПС у Київській області «позбавлено можливості виконати судове рішення у справі №826/7438/18 у повному обсязі».

Розглядаючи адміністративний спір по суті, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції".

Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 5 частини першої статті 2 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Приписами частини першої статті 5 Закону №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Так, за пунктом 1 частини першої 1 статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з пунктом 1 частини третьої, абз. 1 частини четвертої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Згідно з частиною четвертою статті 19 Закону №1404-VIII сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

За наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів.

Підстави зупинення вчинення виконавчих дій визначені статтею 34 Закону України "Про виконавче провадження".

За змістом частини першої статті 75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З наведеного вбачається, що обов`язковою умовою для винесення державним виконавцем постанови про накладення штрафу за невиконання рішення суду, є відсутність поважних причин, які перешкоджають виконанню такого рішення.

Як слідує з матеріалів адміністративної справи, позивачем частково виконане рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 жовтня 2019 року у справі №826/7438/18, а саме: скасовано податкову вимогу від 15 лютого 2018 року №3591-52 стосовно ПАТ «Укргазбуд».

В іншій частині рішення суду не виконано, зокрема не внесені зміни до інтегрованої картки платника податку на додану вартість «ПрАТ «Укргазбуд» та не виключено запис про наявність суми податкового боргу зі сплати податку на додану вартість, визначених податковим повідомленням-рішенням від 01 лютого 2012 року № в сумі 1 061 371,00 грн.

Заяв чи клопотань стосовно зупинення виконавчого провадження, відкладення виконавчих дій позивачем державному виконавцю не подавалося.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що частину судового рішення виконати неможливо, проте, не наводить жодних логічних та зрозумілих причин неможливості такого виконання, не надає доказів того, що запис про наявність суми податкового боргу зі сплати ПДВ, визначених податковим повідомленням-рішенням від 01 грудня 2012 року, відсутній в інтегрованій картці платника податків з ПДВ.

Позивач вважає, що скасування податкової вимоги від 15 лютого 2018 року №3591-52 достатньо для виконання судового рішення, а наявність у ньому іншої частини щодо внесення змін до інтегрованої картки платника податку на додану вартість «ПрАТ «Укргазбуд» та виключення запису про наявність суми податкового боргу зі сплати податку на додану вартість лише ускладнює виконання та позбавляє ГУ ДПС у Київській області можливості виконати судове рішення у повному обсязі.

З такими твердженнями суд не погоджується, вважає їх надуманими та не доведеними жодними доказами, оскільки позивачем не обґрунтовано у чому саме полягають складнощі з виконанням частини судового рішення, які існують для цього поважні причини. Твердження позивача щодо відсутності в інтегрованій картці платника ПДВ ПрАТ «Укргазбуд» запису про наявність суми податкового боргу зі сплати податку на додану вартість, визначених податковим повідомленням-рішенням від 01 лютого 2012 року № в сумі 1 061 371,00 грн., жодними доказами не підкріплені, натомість третьою особою у справі надано копію з інтегрованої карки платника ПДВ - ПрАТ «Укргазбуд», у якому зазначена заборгованість станом на 23 червня 2020 року не відкоригована.

Також суд звертає увагу на те, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 жовтня 2019 року у справі №826/7438/18 вже визначено спосіб, у якій задоволено позовні вимоги позивача, зазначене рішення переглянуте судом апеляційної інстанції та залишено без змін. Таким чином, судове рішення підлягає обов`язковому виконанню відповідно до того способу, який визначено його резолютивною частиною.

Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими, тому не вбачає правових підстав для скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу від 28 липня 2020 року №61898835.

Відповідно до положень частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши оскаржувану постанову державного виконавця на предмет відповідності положенням частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про її відповідність зазначеним положенням.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, лише при задоволенні позову.

Отже підстави для розподілу судових витрат у даній справі відсутні.

Керуючись статтями 17, 69-71, 94, 160-165, 167, 254, 257-263, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Державної податкової служби у Київській області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Приватне акціонерне товариство «Укргазбуд», про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 28 липня 2020 року №61898835 - відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: Головне управління Державної податкової інспекції у Київській області, адреса: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5-А, код ЄДРПОУ 3141377, тел. .

Відповідач: відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), адреса: 03156, м. Київ, вул. Виборзька, 32, , тел. .

Суддя В.І. Келеберда