Справа № 640/21912/20
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2020-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2020 року м. Київ № 640/21912/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кармазіна О.А., розглянувши за правилами письмового провадження адміністративну справу

за позовом:Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області

доЦентрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

про:визнання протиправною та скасування постанови,-
В С Т А Н О В И В:

Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області (04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40, код ЄДР: 22933548) звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (01001, м. Київ, пров. Музейний, 2-д, код ЄДР: 43315602), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про накладення штраф від 27.08.2020 у ВП № 59497839 на суму 10200,00 грн.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області 01.09.2020 надійшла постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління Головне управління ПФУ в Київській області забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про накладення штрафу у розмірі 10 200,00 грн. від 27.08.2020 у виконавчому провадженні № 59497839 за невиконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 31.01.2019 по справі № 369/5733/18.

В той же час, позивач вважає вказану постанову необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства, оскільки аналізуючи зміст постанови про накладення штрафу від 27.08.2020 у ВП № 59497839 можна встановити, що підставою для накладення штрафу слугувало не надання державному виконавцю інформації про виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 31.01.2019 по справі № 369/5733/18 в повному обсязі.

Однак, ГУ ПФУ вважає, що висновки державного виконавця є хибними та таким що не відповідають дійсності, оскільки листом від 24.07.2019 за № 1242/108-02 Головне управління повідомило державного виконавця про виконання рішення суду. Зазначений лист було направлено рекомендованим листом з повідомлення про вручення на адресу відповідача.

Пояснює, що на вимогу державного виконавця від 15.08.2019 № , Головне управління надало вмотивовану відповідь листом від 21.08.2019 № 2400/108-02 щодо виконання рішення суду відповідно до окремої бюджетної програми, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду».

Відтак, позивач вважає, що враховуючи той факт, що на адресу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було доставлено відповідь Головного управління про виконання рішення суду, постанова про накладення штрафу у розмірі 10200,00 від 27.08.2020 є протиправною, оскільки була прийнята на підставі хибних твердження та без з`ясування всіх обставин справ.

При цьому, з приводу виконання рішення Київського окружного адміністративного суду по справі № 369/5733/18, виконавче провадження щодо якого відкрите за № 59497839, то ГУ ПФУ в м. Києві повідомляє, що рішенням Київського окружного адміністративного суду по справі № 369/5733/18 зобов`язано Головне управління виплатити ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі різниці між нарахованою та фактично отриманою пенсією за період з 01.06.2017 по день, з якого почнеться виплата пенсії, без обмеження її максимального розміру (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною).

Листом від 24.07.2019 № 1242/108-02 Головне управління повідомило державного виконавця, що на виконання зазначеного рішення суду Головне управління здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 в порядку, визначеному судовим рішенням, за період з 01.06.2017 по 31.07.2019. Сума доплати по перерахунку за вказаний період становить 620 947,79 грн.

При цьому, позивач зазначає, що 22.08.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» № 649, якою затверджено порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, якою встановлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою.

Відтак, як наголошує позивач, постановою № 649 визначено механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті Пенсійного фонду України на цю мету, з огляду на що сума доплати за період з 01.06.2017 по 31.07.2019 буде виплачена ОСОБА_1 в порядку, визначеному Постановою № 649 із сум, передбачених Державним бюджетом на виконання судових рішень.

Таким чином позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позиція відповідача.

Відповідачем відзиву на позовну заяву суду не надано.

Процесуальні дії, вчинені у справі.

Ухвалою суду від 21.09.2020 через невідповідність вимогам ст. 160 та ст. 161 КАС України позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 12.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи на 29.10.2020, про що сторони повідомлені належним чином в порядку, визначеному ст. 268 КАС України.

Зокрема, 13.10.2020 засобами телекомунікаційного зв`язку (електронною поштою) на адресу відповідача надіслано матеріали позову та копію ухвали про відкриття провадження у справі із визначеною датою судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КАС України учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Враховуючи наведене та положення ч. 2 ст. 268, ч. 3 ст. 129 КАС України секретарем судового засідання складена відповідна довідка, з огляду на що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи.

Крім того, матеріали позову та копія ухвали про відкриття провадження у справі надіслані відповідачу звичайним поштовим зв`язком та вручене відповідачу, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення (т.1, а.с. 57).

У судове засідання 29.10.2020 сторони не з`явилися що, однак, в силу ч. 3 ст. 268 КАС України не є перешкодою для розгляду справи по суті.

Враховуючи наведене, розгляд справи продовжено в порядку письмового провадження - відповідно до положень ч. 9 ст. 205 КАС України.

Встановлені судом обставини.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31.01.2019 у справі № 369/5733/18, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2019, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо здійснення пенсійних виплат ОСОБА_1 з обмеженням максимального розміру пенсії; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимального розміру (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області виплатити ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі різниці між нарахованою та фактично отриманою пенсією за період з 1 червня 2017 р. по день, з якого почнеться виплата пенсії, без обмеження її максимального розміру (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною).

04.07.2019 Київським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 369/5733/18, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області виплатити ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі різниці між нарахованою та фактично отриманою пенсією за період з 1 червня 2017 р. по день, з якого почнеться виплата пенсії, без обмеження її максимального розміру (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною).

10.07.2019 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бялим Максимом Глібовичем, розглянуто заяву представника стягувача та прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 59497839

Вказаною постановою зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 днів.

24.07.2019 на адресу відповідача позивачем направлено лист № 1242/108-02, яким ГУ ПФУ в Київській області на виконання рішення суду повідомляє відповідача про те, що Головне управління здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 в порядку, визначеному судовим рішенням, за період з 01.06.2017 по 31.07.2019, з огляду на що сума доплати по перерахунку за вказаний період становить 620947,79 грн.

Також вказаним листом позивач повідомив відповідача про те, що 22.08.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 649, якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, з огляду на що повідомлено, що сума допали за період з 01.06.2017 по 31.07.2019 у розмірі 620947,79 грн. буде виплачена ОСОБА_1 в порядку, передбаченому порядком № 649.

Між тим, 15.08.2019 державним виконавцем прийнято вимогу № , якою ГУ ПФУ в Київській області, зокрема, зобов`язано у десятиденний термін виконати рішення Київського окружного адміністративного суду від 04.07.2019 по справі № 369/5733/18.

21.08.2019 ГУ ПФУ в Київській області на адресу державного виконавця скеровано лист № 2400/108-02, яким повідомлено про те, що рішення Київського окружного адміністративного суду від 04.07.2019 по справі № 369/5733/18 буде виконано в порядку передбаченому постановою КМУ № 649.

05.05.2020, тобто більше ніж через півроку, за невиконання рішення суду та вимоги державного виконавця, останнім прийнято постанову про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

При цьому, вказаною постановою зобов`язано боржника протягом 10 робочих днів виконати рішення суду.

Така постанова була отримана позивачем 23.05.2020 за вх. № 3744/14, підтвердженням чого є штамп вхідної кореспонденції ГУ ПФУ в Київській області, проставленого на супровідному листі (том 1 а.с. 22).

Разом з тим, 27.08.2020, тобто більше ніж через рік з моменту відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем прийнято постанову (оскаржувану) про накладення на ГУ ПФУ в Київській області штрафу у розмірі 10 200,00 грн.

Причинною слугувало невиконання рішення суду та вимоги державного виконавця.

Разом з тим, позивач, вважаючи постанову державного виконавця від 27.08.2020 протиправною, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на час прийняття спірної постанови) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 4 ст. 18 названого Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Отже, виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, зі змісту вказаних норм видно, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на боржника штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

У даному випадку слід зазначити, що рішення суду, яке знаходиться на виконанні, набрало законної сили 10.06.2019.

При цьому, 10.07.2019 відповідачем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 59497839, якою боржника - ГУ ПФУ в Київській області зобов`язано виконати рішення Київського окружного адміністративного суду від 31.01.2019 у справі № 369/5733/18 щодо виплати ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі різниці між нарахованою та фактично отриманою пенсією за період з 1 червня 2017 р. по день, з якого почнеться виплата пенсії, без обмеження її максимального розміру (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною).

Таким чином, рішення суду не виконується з 10.06.2019 та станом на час розгляду справи - більше року в рамках виконавчого провадження.

При цьому, лише 05.05.2020 відповідачем застосовано до позивача первинний штраф.

Вдруге штраф застосовано 27.08.2020.

Тобто, ГУ ПФУ в Київській області мало більше ніж достатньо часу для виконання рішення суду та до прийняття первинного штрафу.

В той же час, позивачем не надано та судом не встановлено, що станом на 05.05.2020 - дата прийняття (первинної) постанови про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100,00 грн., боржником - - ГУ ПФУ в Київській області вчинялися будь-які дії з примусового виконання виконавчого листа № 369/5733/18, виданого 04.07.2019 Київським окружним адміністративним судом.

За висновком суду, у позивача, як боржника за виконавчим провадження № 59797839 було достатньо часу щодо виконання вимог виконавчого листа № 369/5733/18, виданого 04.07.2019 Київським окружним адміністративним судом.

Лише 27.08.2020 державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 59797839 прийнято постанову про накладення на боржника - ГУ ПФУ в Київській області штрафу у розмірі 10200,00 грн. (оскаржувану постанову).

При цьому, варто наголосити, що з моменту відкриття виконавчого провадження (10.07.2019) і до моменту прийняття оскаржуваної постанови (27.08.2020) минуло 1 рік 1 місяць і 17 днів, що вочевидь свідчить про достатність вказаного строку для виконання судового рішення у повному обсязі.

Матеріали справи також не містять жодних доказів того, що позивач, починаючи з наступного дня за днем накладення на нього первинного штрафу і до дня прийняття оскаржуваної постанови вчиняв або намагався вчинити будь-які дії щодо виконання виконавчого листа № 369/5733/18, виданого 04.07.2019 Київським окружним адміністративним судом.

У взаємозв`язку з наведеним, суд вважає за необхідне наголосити на наступному.

Так, відповідно до ст. 1291 Конституції України:

судове рішення є обов`язковим до виконання;

держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку;

контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відтак, виконання рішення суду є безумовним конституційним обов`язком будь-якого органу влади.

Що ж стосується Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649, слід зазначити, що враховуючи конституційний принцип поділу влади та обов`язковості судових рішень, вказана постанова КМ України не створює будь-яких правових наслідків для цілей її виконання в аспекті зміни порядку виконання рішення суду та жоден орган влади не має повноважень змінювати порядок виконання рішення суду, встановлювати інший порядок його виконання інакше, ніж передбачено судом, а тим більше - переглядати.

Суд також звертає увагу, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.11.2019 у справі № 640/5248/19, зміненого постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020, визнано протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», пунктом 1 якої було затверджено порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, що додається, та п. 2 якої установлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних та інших пов`язаних з ними виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою.

Однак, в силу неналежної організації роботи з вивчення законодавства, ГУ ПФУ продовжує посилатися на протиправний акт навіть у позовній заяві, а відтак такі доводи позивача вочевидь є юридично неспроможними.

Слід додати, що згідно рекомендаціям, зауваженням, та висловленим занепокоєнням Європейського суду з прав людини, які наголошувались у відповідних рішеннях ЄСПЛ, зокрема у пункті 54 Рішення Європейського суду з прав людини, справа "Юрій Миколайович Іванов проти України" (Заява N 40450/04), саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до вимог Конвенції про що навіть 6 березня 2008 року згідно з пунктом 2 статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Комітет міністрів розглянув заходи, запроваджені Урядом України для забезпечення виконання рішень Суду у справах, в яких порушується питання тривалого невиконання остаточних рішень національних судів. Комітет міністрів ухвалив тимчасову резолюцію (СМ/Ке80ІІ(2008)1), у відповідних положеннях якої зазначено:

"Комітет міністрів висловлює особливу занепокоєність у зв`язку з тим, що, незважаючи на цілий ряд законодавчих та інших важливих ініціатив, до яких неодноразово приверталася увага Комітету міністрів, поки що досить мало зроблено для того, щоб подолати існуючу структурну проблему невиконання рішень національних судів; рекомендує органам влади: 1. забезпечити ефективну реалізацію на практиці положень про відповідальність посадових осіб за невиконання рішень. 2. призначити відшкодування за шкоду, спричинену затримками у виконанні рішень національних судів, безпосередньо на підставі положень Конвенції та практики Європейського суду, як це передбачено Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Європейський суд з прав людини у Рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", зазначив, що "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі "Ковач проти України", пункт 59 рішення у справі "Мельниченко проти України", пункт 50 рішення у справі "Чуйкіна проти України", тощо).

У даному випадку суд констатує фактичну відмову ГУ ПФУ від виконання рішення суду, відверте ігнорування рішення суду та його тривале невиконання всупереч вимогам статті 129-1 Конституції України щодо обов`язковості судових рішень, що, крім іншого, підриває авторитет судової влади, у т.ч. в частині обов`язковості виконання судових рішень, що вже неодноразово ставало предметом розгляду Європейського суду з прав людини.

Внаслідок невиконання рішення суду ГУ ПФУ по суті ставиться під сумнів сама сутність існування судової влади.

Суд вважає, що будь-які пояснення щодо невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, у т.ч. з посиланням на постанову КМ України, якою останній по суті перебирає на себе функції судової влади, інші надумані причини, не можуть бути виправданням невиконання Державою (в особі позивача у даній справі) рішення суду та бути свідченням наявності поважних причин його невиконання, тим більше - у сфері гарантованого Конституцією Україні соціального захисту (ст. 46), якою, крім іншого, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність визнані в Україні найвищою соціальною цінністю (ст. 3).

Таким чином, підсумовуючи викладене у сукупності, в контексті викладених обставин та проаналізованих норм права, судом не встановлено обставин та підстав, які б зумовлювали висновок суду про протиправність оскаржуваної постанови державного виконавця від 27.08.2020 № 59497839 про накладення на позивача штрафу у розмірі 10200,00 грн.

Доводи позивача, що викладені у позовній заяві, як підстави для задоволення позовних вимог, спростовуються висновками суду, викладеними у даному рішенні.

Враховуючи вищевикладене, а також виходячи із заявлених вимог та підстав позову, суд приходить до висновку, що в порядку виконання обов`язку, визначеного ч. 1 ст. 77 КАС України, позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги та, враховуючи положення ч. 2 ст. 77 КАС України, судом не встановлено порушень прав чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин з боку відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог та їх обґрунтування, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки досліджених доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на з`ясуванні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись статтями 6, 72-77, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області - відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 6 ст.287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення та оскаржені у порядку, передбаченому ст.ст. 292, 293, 296, 297 КАС України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя О.А. Кармазін