Справа № 640/6323/19
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2020-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/6323/19 Суддя (судді) першої інстанції: Шрамко Ю.Т.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2020 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Степанюка А. Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві на додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.01.2020, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві, у якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не сформування та не подання до третьої особи подання про повернення позивачу збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 19122,00 грн., сплаченого згідно квитанції №1-954К від 03.12.2018 року;

- зобов`язати відповідача сформувати та подати до третьої особи подання про повернення позивачу збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 19122,00 грн., сплаченого згідно квитанції №1-954К від 03.12.2018 року. Також у позові позивач просив стягнути судовий збір та здійснити судовий контроль за виконанням рішення суду.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.11.2020 позов задоволено в повному обсязі.

Надалі 21.01.2020 від представника позивача надійшла заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5310 грн. 00 коп. та ухвалення додаткового судового рішення.

Додатковим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.01.2020 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та ухвалення додаткового судового рішення задоволено. Ухвалено додаткове рішення у справі № 640/6323/19 в частині питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Присуджено стягнути на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5310,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати спірне судове рішення як таке, що ухвалене з порушенням норм процесуального права, та скасувати додаткове рішення в частині задоволення вимог позивача.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що заявник має право на відшкодування судових витрат та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим. Вказано також, що обсяги витраченого часу на надання правничої допомоги суттєво завищено, що призвело до необґрунтованого збільшення витрат, заявлених до відшкодування. Вказане, на переконання апелянта, свідчить про неналежне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та необґрунтованого задоволення вимог позивача в частині стягнення витрат на оплату правничої допомоги.

В судове засідання учасники процесу, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи не з`явилися.

Враховуючи, що безпосередня участь сторін у судовому засіданні, в даному випадку, не є обов`язковою, оскільки матеріали справи містять достатньо письмових доказів для з`ясування фактичних обставин, колегія суддів у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін в порядку письмового провадження.

Відповідно до положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відкладення розгляду справи спричинить невиправдане порушення процесуального строку її розгляду.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вказано вище, рішенням Окружного адміністративного суду від 06.11.2019 позов задоволено в повному обсязі.

Задовольняючи заяву про відшкодування витрат на професійну правничу, суд першої інстанції виходив з того, що розмір таких витрат є документально підтвердженим, співмірним складності справи, ціною позову та фактичному обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом статті 134 КАС витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 у справі №815/4300/17, від 11.04.2018 у справі №814/698/16.

На виконання вказаних вище положень та обов`язку доказування позивачем надано: договір про надання правової допомоги Адвокатським бюро «Валько Ігор та партнери» (далі - АБ «Валько І. та партнери») №156/19 від 01 березня 2019 року (далі - Договір №156/19); додаток №1 від 01.03.2019 року до договору№156/19 (далі - Додаток); Акт №1 прийому передачі послуг від 31 березня 2019 року (далі - Акт №1); Акт №2 прийому передачі послуг від 05 квітня 2019 року (далі - Акт №2); меморіальний ордер № МАВ9282435 від 04 березня 2019 на суму 5900,00 грн.

Згідно п.п. 2.1, 3.5, 4.1 договору №156/19, виконавець зобов`язується, зокрема, надати замовнику кваліфіковані правові послуги, пов`язані з вирішенням завдань (доручень) Замовника.

Замовник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі здійснити розрахунки з виконавцем за надання послуг відповідно до п.п. 4.1-4.5.

Вартість послуг (гонорар) та порядок їх оплати визначені у додатку до договору.

Відповідно до вказаного Додатку, позивач за здійснення представництва та/або захисту інтересів Замовника у судах всіх інстанцій та в органах казначейства з питань повернення з ГУ ПФУ у м. Києві 1% пенсійного внеску в зв`язку з придбанням житла вперше, сплачує за 5 годин - 5900,00 грн. (одноразово).

Відповідно до Акту №1 та №2, розмір оплати за одну годину керуючим партнером АБ «Валько І. та партнери» становить 1180,00 грн.

Позивачу надано правову допомогу, а саме, підготовка заяви до ГУ ПФУ в м. Києві щодо повернення сплаченого ОСОБА_1 згідно квитанції №1-954К від 03.12.2018 року збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 19122,00 грн. у загальній кількості 4,5 годин.

Згідно Актів №1 та №2, позивачем понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 5310,00 грн. що підтверджується наявним в матеріалах справи меморіальним ордером № МАВ9282435 від 04 березня 2019 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, що клопотання позивача щодо повернення коштів за правничу допомогу підлягає задоволенню, оскільки позивачкою надано підтвердження витрат, які просить суд стягнути з відповідача.

Положеннями ч. 1 ст. 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Дослідивши надані докази, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про їх відповідність вимогам ст.ст. 73 - 76 КАС України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно ч. 7 ст. 139 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем заначено про завищення витрат на правничу допомогу, наведено норми процесуального права, проте, апеляційна скарга не містить жодного обґрунтованого спростування обґрунтованості суми визначених судом витрат на правничу допомогу саме у цій справі, їх не співмірності або завищеності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін, що свідчить про безпідставність доводів апелянта.

В контексті викладеного вище, судова колегія погоджується з аргументами суду попередньої інстанції щодо наявності підстав для відшкодування на користь документально підтверджених судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5310,00 грн.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві на додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.01.2020 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.01.2020 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

А. Г. Степанюк

Повний текст постанови виготовлено 30.10.2020