Справа № 320/2781/20
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2020-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2020 року м. Київ № 320/2781/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач), в якому просить

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 з 02.03.2020 пенсії по інвалідності як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи до статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати 4723 гривні, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» №294-ІХ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 02.03.2020 у відповідності до статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати - 4723 гривні, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» №294-ІХ.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона є потерпілою від наслідків аварії на ЧАЕС І категорії та інвалідом з захворюванням, пов`язаним з наслідками Чорнобильської катастрофи, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

02.03.2020 позивач звернулась до відповідача з заявою про перерахунок пенсії відповідно до статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, проте, позивачу було відмовлено у здійсненні такого перерахунку пенсії, що стало підставою для звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, послався на те, що позивачем не доведено, що вона є військовослужбовцем та має, відповідно, право на перерахунок її пенсії відповідно до статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідач наголосив на тому, що у перерахунку пенсії позивача правомірно відмовлено, оскільки позивач не є особою, на яку поширюється частина 3 статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки остання брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи не під час проходження дійсної строкової військової служби, а під час військових зборів. У зв`язку з чим, позовні вимоги відповідач вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.04.2020 матеріали даної позовної заяви передані до Окружного адміністративного суду міста Києва за підсудністю.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.05.2020 для розгляду адміністративної справи №320/2781/20 визначено суддю Окружного адміністративного суду міста Києва Балась Т.П.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.05.2020 прийнято до провадження адміністративну справу, відкрито провадження в ній, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано від сторін додаткові докази, необхідні для вирішення справи по суті.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.06.2020 клопотання представника відповідача про продовження строку для подання доказів задоволено, продовжено строк на виконання ухвали суду від 13.05.2020 до 25.06.2020 включно.

Із заявою про розгляд справи у судовому засіданні учасники справи до суду не звертались.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

У відповідності до наданої суду копії експертного висновку Київської регіональної міжвідомчої експертної Ради №1190 від 08.06.1992, захворювання, виявлене у позивача, пов`язане з роботами по ліквідації аварії на ЧАЕС.

У зв`язку з чим, ОСОБА_1 28.01.2003 видано посвідчення серії НОМЕР_1 та вкладку до нього, відповідно до яких остання є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС №1 (Категорія 1).

Згідно з витягу з акту огляду МСЕК до довідки Серія КИО-І №181256 позивачу з 01 листопада 2002 року безстроково встановлено ІІ групу інвалідності за захворюванням, пов`язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, у зв`язку з чим 28.03.2011 видано посвідчення серії НОМЕР_2 , як інваліду ІІ групи, який має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни.

З відомостей, наявних у трудовій книжці позивача, вбачається, що остання у період з 09.01.1979 по 31.03.1989 остання працювала на посаді продавця та старшого продавця магазина « ІНФОРМАЦІЯ_1 » с. Сукачи Іванківського РайПо.

Згідно з наданої суду копії довідки №162 від 08.06.1993, виданої Іванківською районної спілкою споживчих товариств, ОСОБА_1 з 05.06.1986 по 06.06.1986, з 20.06.1987 по 23.09.1987 та з 26.09.1987 по 28.09.1987 безпосередньо брала участь на роботах, передбачених постановою ЦК КПСР, Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 29.12.1987 №1497-378 та постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС №665-195, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах у відповідності до списку №1, затвердженого Радою Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173.

Згідно копії довідки Управління з питань надзвичайних ситуацій від 24.09.2008 №01-08/969 ОСОБА_1 приймала участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі невоєнізованого формування служби торгівлі і харчування ЦО Іванківського району від Іванківської райспроживспілки в періоди з 5 по 6 червня, 20 по 23 та з 26 по 28 вересня 1986 року.

Матеріалами справи також підтверджується, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

02.03.2020 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області з заявою, в якій просила здійснити їй перерахунок та виплату пенсії на підставі частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», обчисливши її виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 01 січня відповідного року, оскільки, як зазначено у заяві, вона є особою, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та її захворювання пов`язане з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Листом від 10.03.2020 №1007-2567/Г-02/8-1000/20 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області позивача повідомлено про відсутність правових підстав для здійснення перерахунку пенсії з 25.04.2019, оскільки на момент її звернення не внесені відповідні зміни до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та до пункту 9-1 постанови Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011.

Вказане стало підставою для звернення з даною позовною заявою до адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Частиною 6 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII визначено види військової служби, зокрема, строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

У відповідності до частини 7 тієї ж статті строкову військову службу громадяни України проходять відповідно до законів України у Збройних Силах України та інших військових формуваннях з метою здобуття військово-облікової спеціальності, набуття практичних навичок і умінь для збройного захисту Вітчизни.

Так, статтею 10 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ (далі по тексту - Закон України від 28.02.1991 № 796-XII) встановлено, що Учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно до примітки до статті 10 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII тут і надалі до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці.-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Зазначеною нормою закону визначено, що учасниками ліквідації наслідків ЧАЕС є громадяни, військовослужбовці строкової і надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій, особи, які працювали не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Тобто, законодавство визначає декілька окремих категорій серед військовослужбовців за критерієм виду військової служби, одним з яких є строкова військова служба.

Так, у відповідності до частини 3 статті 59 Закону України від 28.0.1991 № 796-XII у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 05.10.2006 № 231-V було визначено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.

Наведене свідчить, що частиною 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ у редакції, чинній до 01 жовтня 2017 року, було визначено лише одну категорію військовослужбовців, які мали право на обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а саме: особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VІІІ частину 3 статті 59 Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ викладено у новій редакції, зокрема, «особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року».

Таким чином, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VIII розширено в межах певної категорії військовослужбовців перелік осіб, на яких вказана норма розповсюджується, а саме, окрім осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, також на осіб, які брали участь у інших ядерних аваріях та випробуваннях, та осіб, які брали участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

При цьому, суд зазначає, що незмінною залишилась умова щодо проходження такими особами дійсної строкової служби у відповідний період, як визначення певної категорії серед всіх військовослужбовців, на яких розповсюджується норма статті 59 Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ.

Вищевикладене дозволяє суду дійти висновку, що частина 3 статті 59 Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ передбачає, що її дія (право на обчислення пенсії по інвалідності за особливою процедурою) поширюється на осіб, які відповідають наступним критеріям:

1) особа має статус особи з інвалідністю;

2) особа отримала статус особи з інвалідністю виключно внаслідок участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, або інших ядерних аварій та випробувань, або у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї;

3) особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби.

15.11.2017, тобто після внесення змін до статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ, постановою Кабінету Міністрів України № 851 «Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» внесено зміни до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 23.11.2011 № 1210 (далі по тексту - Порядок № 1210), а саме: у першому реченні пункту 1 слова і цифри «статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» замінено словами і цифрами «статей 54, 57 і 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та доповнено Порядок №1210 пунктом 9-1 такого змісту: «За бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року».

Наведене в сукупності свідчить про те, що пункт 9-1 Порядку № 1210 прийнятий на реалізацію норми частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ, а відтак може бути застосований виключно до осіб, на яких поширюється дія частини 3 статті 59 вказаного Закону.

Відтак, оскільки на момент участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивач не проходила дійсну строкову службу, тому остання не відповідає всім критеріям, наявність яких обумовлює право особи на перерахунок пенсії за частиною 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-ХІІ, а тому положення частини 3 статті 59 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ на неї не поширювались.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі № 822/1346/18.

В той же час, суд зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від 25.04.2019 №1-р(ІІ)/2019 у справі за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

За змістом вказаного рішення Конституційного Суду України, суд дійшов висновку, що військовослужбовці, які виконували військовий обов`язок під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, мали однаковий статус, однакові обов`язки та функції, в результаті виконання яких їх здоров`ю заподіяна шкода.

Як вже було зазначено судом, позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (Категорія 1) та у період з 05.06.1986 по 06.06.1986, з 20.09.1986 по 23.09.1986 та з 26.09.1986 по 28.09.1986 приймала участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС у складі невоєнізованого формування служби торгівлі і харчування ЦО Іванківського району від Іванківської райспоживслужби.

Враховуючи, що словосполучення «дійсної строкової», що міститься в положеннях частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, яке визнано неконституційним втратило чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України відповідного рішення, тобто з 25.04.2019, суд дійшов висновку, що починаючи з 25.04.2019 позивач набула право на обчислення її пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, а також з урахуванням того, що матеріалами справи підтверджено саме дії відповідача, які полягають у відмові у обчисленні пенсії відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо перерахунку та виплати пенсії, оскільки, як вже було зазначено судом, відповідачем відмовлено у здійсненні перерахунку, тобто вчинено протиправні дії.

Між тим, з урахуванням частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, зважаючи на те, що позивач набула право на обчислення її пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ з 25.04.2019, суд вважає за необхідне, що з метою найбільш ефективного захисту права та інтересів позивача, вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати пенсії позивачу, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ з 25.04.2019 та зобов`язати здійснити такий перерахунок та виплату пенсії, саме з 25.04.2019.

Відповідно до абзацу 1 частини 5 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судових витрат, а матеріали справи не містять доказів понесення відповідачем судових витрат, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для компенсації судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 248, 250, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ з 25.04.2019.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (04071, місто Київ, вулиця Ярославська, будинок 40, ) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 25.04.2019.

4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя Т.П. Балась