Справа № 1.380.2019.003773
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2020-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.003773 пров. № А/857/9356/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Копанишин Х.В.,

представника позивача Волошин О.М.,

представника відповідача Стеця Р.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року (прийняте у м. Львові суддею Клименко О.М. в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін) в адміністративній справі № 1.380.2019.003773 за позовом Головного управління ДФС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фелінс» про застосування адміністративного арешту у вигляді арешту коштів на рахунках платника податків шляхом зупинення видаткових операцій,

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДФС у Львівській області звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фелінс» (надалі ТОВ «Фелінс»), в якому просило застосувати арешт коштів ТОВ «Фелінс» (), 79040, м. Львів, вул. Городоцька, буд. 357, що знаходяться на рахунках цього платника податків у банківських установах шляхом зупинення видаткових операцій.

Позов обґрунтовано тим, що прибувши на адресу місцезнаходження відповідача для проведення перевірки, вручивши директору ТОВ «Фелінс» копію наказу про поновлення перевірки та ознайомивши з направленнями на перевірку, посадові особи контролюючого органу не були допущені до проведення перевірки про що складено відповідний акт.

Враховуючи, що провести перевірку не було можливості, наявні підстави, визначені підпунктом 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України для застосування адміністративного арешту майна платника податків відповідача.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивач обґрунтовано звернувся з цим позовом до суду про застосування адміністративного арешту у вигляді арешту коштів на рахунках платника податків шляхом зупинення видаткових операцій у зв`язку з відмовою посадової особи відповідача в допуску до проведення документальної планової виїзної перевірки.

Проте, встановивши відсутність законних підстав для проведення такої перевірки, дійшов висновку, що підстав для застосування адміністративного арешту у вигляді арешту коштів на рахунках платника податків шляхом зупинення видаткових операцій у зв`язку з не допуском до перевірки посадових осіб контролюючого органу за відсутності законних підстав для її проведення, немає.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржило Головне управління ДПС у Львівській області. В апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати і прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що судом не досліджено належним чином дотримання контролюючим органом порядку проведення перевірки, що є обов`язковим для оцінки адміністративного арешту обґрунтованим чи не обґрунтованим. Визначальним про вирішенні спору щодо застосування до платника податків виняткового способу забезпечення виконання обов`язків, визначених законом, у вигляді накладення арешту на рахунки є встановлення обставин щодо законності проведення перевірки.

Метою правильного вирішення даного спору та встановлення наявності чи відсутності підстав для застосування до відповідача адміністративного арешту коштів судам необхідно було встановити наявність чи відсутність законних підстав для проведення перевірки відповідача, дотримання позивачем процедури її призначення та проведення, та відповідно зробити висновок про наявність чи відсутність у відповідача підстав відмовити посадовим особам контролюючого органу у допуску до перевірки, що судом першої інстанції зроблено не було.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, тому просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги із аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити. Представник відповідача, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно з пунктом 94.1 статті 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Відповідно до пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин:

- платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі;

- фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон;

- платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу;

- відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством;

- відсутня реєстрація особи як платника податків у контролюючому органі, якщо така реєстрація є обов`язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам;

- платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі;

- платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу.

- платник податків (його посадові особи або особи, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню) відмовляється від проведення відповідно до вимог цього Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки).

Відповідно до пунктів 94.3, 94.4 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті.

Арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Відповідно до пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

Арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Звільнення коштів з-під арешту банк або інша фінансова установа здійснює за рішенням суду.

Таким чином, законодавець чітко визначив, що однією із підстав для застосування адміністративного арешту майна є відмова платника податків від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Тобто, застосування адміністративного арешту з наведеної підстави можливе у разі, по-перше, відмови платника податків від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної перевірки, по-друге, вказана перевірка проводиться за наявності законних підстав для її проведення.

З матеріалів справи видно, що підставою для винесення рішення про застосування адміністративного арешту у вигляді арешту коштів на рахунках платника податків шляхом зупинення видаткових операцій позивач зазначив саме відмову платника податків від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної планової виїзної перевірки.

Водночас, як слідує з матеріалів цієї справи документальна планова виїзна перевірка відповідача призначена наказом Головного управління ДФС у Львівській області від 29 травня 2019 року № 3249 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Фелінс» ()». Термін проведення зазначеної перевірки відповідно до наказу Головного управління ДФС у Львівській області № 3777 від 20 червня 2019 року «Про перенесення терміну проведення перевірки» був перенесений з 20 червня 2019 року «до дати отримання від головного слідчого управління фінансових розслідувань ДФС копій всіх вилучених документів або забезпечення доступу до них». На підставі наказу Головного управління ДФС у Львівській області від 18 липня 2019 року № 4313 «Про поновлення перевірки» планову виїзну документальну перевірку ТОВ «Фелінс» поновлено з 22 липня 2019 року.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року у адміністративній справі № 1.380.2019.003790 у задоволенні позову ТОВ «Фелінс» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів відмовлено повністю.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року апеляційну скаргу ТОВ «Фелінс» задоволено. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року у справі № 1.380.2019.003790 скасовано та прийнято постанову, якою адміністративний позов ТОВ «Фелінс» задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у Львівській області № 3249 від 29 травня 2019 року «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Фелінс». Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у Львівській області № 4313 від 18 липня 2019 року «Про поновлення перевірки ТОВ «Фелінс».

Вищевказана постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду набрала законної сили 11 березня 2020 року.

Оскільки наказ Головного управління ДФС у Львівській області від 29 травня 2019 року № 3249 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Фелінс» ()» та наказ Головного управління ДФС у Львівській області від 18 липня 2019 року № 4313 «Про поновлення перевірки ТОВ «Фелінс» ()», якими призначено документальну планову виїзну перевірку відповідача, до проведення якої він не допустив посадових осіб контролюючого органу, визнані судом протиправними та скасовані, колегія суддів вважає правильним висновок щодо відсутності законних підстав для проведення такої перевірки.

З огляду на викладене, підстав для застосування адміністративного арешту у вигляді арешту коштів на рахунках платника податків шляхом зупинення видаткових операцій у зв`язку з не допуском до перевірки посадових осіб контролюючого органу за відсутності законних підстав для її проведення, немає.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На переконання суду апеляційної інстанції оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, відповідно, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року в адміністративній справі № 1.380.2019.003773 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 27 жовтня 2020 року.