Справа № 240/10315/20
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2020-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року м. Житомир

справа № 240/10315/20

категорія 112030100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просить:

- визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Чуднівському районі Житомирській області з призначення пенсії державного службовця, з вересня 2017 року;

- зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області призначити та виплати пенсію державного службовця, відповідно до поданих довідок №№26, 27, 28 від 04.02.2020, починаючи з 04.02.2020 по день винесення рішення суду, з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що починаючи з 01.03.2006 до 03.02.2020 безперервно працювала на різних посадах державної служби. З 23.07.2017 здобула право на пенсію за віком, однак продовжувала працювати. Зважаючи на те, що до 30.09.2017 пенсія державним службовцям, які продовжували працювати, не виплачувалась, у вересні 2017 року звернулась до територіального органу управління Пенсійного фонду України у Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вказує, що з жовтня 2017 року отримувала пенсію призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". У подальшому, після звільнення з посади державного службовця, у лютому 2020 року звернулась до відповідача із заявою про призначення та виплату пенсії державного службовця з урахуванням усіх останніх виплат з оплати праці на день звільнення.

Листом від 18.03.2020 відповідач повідомив про відмову у призначенні пенсії державного службовця у зв"язку з тим, що пенсія державного службовця вже призначена у вересні 2017 року, а з лютого 2020 року виплата пенсії поновлена на підставі довідок про заробітну плату, наданих у вересні 2017 року.

Однак вказує, що призначення пенсії державного службовця у 2017 році призвело до порушення її конституційного права на отримання пенсії у 2020 році у більшому розмірі.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 10.07.2020 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвала про відкриття провадження була направлена позивачу та відповідачу за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вказана ухвала отримана уповноваженою особою відповідача.

Відповідач у строк, встановлений ч.1ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначений в ухвалі про відкриття провадження надіслав до суду відзив на позовну заяву від 31.07.2020 (за вх.№27539/20), у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

В обґрунтування відповідач зазначив, що відповідно до поданих позивачем документів з 23.07.2017 призначено пенсію за віком згідно з положеннями Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та з 07.09.2017, з дня подачі заяви та необхідних документів ОСОБА_1 переведено з пенсії за віком на пенсію державного службовця згідно з положеннями Законом України "Про державну службу". Проте, відповідно до ст.47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" тимчасово у період з 01.04.2015 по 30.09.2017 особам, які займають посади державної служби, визначені Законом України "Про державну службу" призначені пенсії не виплачувались. З 01.10.2017 ОСОБА_1 отримувала пенсію в розмірі, обчисленому відповідно до Законну України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У подальшому, після звернення ОСОБА_1 у лютому 2020 року проведено перерахунок її пенсії як непрацюючій особі з 04.02.2020 та поновлена виплата пенсії відповідно до п.5 ст.47 Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

03 серпня 2020 року позивач надіслала на електронну адресу суду заперечення на відзив на позовну заяву (за вх.№27749/20) і 05 серпня 2020 на електронну адресу суду надіслано відповідь на відзив (за вх.№28254/20), у яких додатково зазначає, що вона звернулась у 2017 році із заявою про призначення пенсії згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", проте працівниками органу Пенсійного фонду України витребувано додаткові довідки про державну службу та недоцільно призначено пенсію державного службовця.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07 вересня 2017 року звернулась до територіального органу управління Пенсійного фонду України у Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" (а.с.59, 60, 61).

Відповідно до протоколу від 07.09.2017 №634 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на загальних умовах з 23.07.2017 у розмірі 2071,37 грн. Загальний стаж станом на 31.08.2017 складав 40 років 7 місяців 9 днів (а.с.30-31).

Згідно з розпорядженням від 07.09.2017 №634 позивача переведено на пенсію за віком для держслужбовців за наявності станом на 01.05.2016 стражу державної служби - 11 років 8 місяців (а.с.39-41).

Матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 свідчать, що пенсія позивачу не виплачувалась у повному обсязі у зв`язку з тим, що вона продовжувала працювати на посаді державного службовця. Виплата пенсії здійснювалась у розмірі та порядку, встановленими Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"

Статтею 47 частиною 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (у редакції Законів України №911-VIII від 24 грудня 2015 року; із змінами, внесеними згідно із Законами №1774-VIII від 06 грудня 2016 року, №2148-VIII від 03 жовтня 2017 року - застосовується з 01 жовтня 2017 року) передбачено, що тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 30 вересня 2017 року: особам (крім осіб з інвалідністю І та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII Про державну службу, а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України Про прокуратуру, Про судоустрій і статус суддів, призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідно до змін, внесених Законом України №2148-VIII від 03 жовтня 2017 року, встановлено, що з 01 жовтня 2017 року пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного пенсійного забезпечення, крім випадків, передбачених законом.

Відтак, з 23 липня 2017 року по 30 вересня 2017 року ОСОБА_1 , як особі, яка обіймала посаду державної служби, пенсія не виплачувалася.

З 01 жовтня 2017 року пенсія ОСОБА_1 , призначена на підставі Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015 (далі - Закон України №889), виплачувалася у розмірі, визначеному відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003, у розмірі 2153,96 грн (а.с. 124-126).

03 лютого 2020 року ОСОБА_1 звільнена з посади головного спеціаліста - бухгалтера управління агропромислового розвитку Чуднівської районної державної адміністрації у Житомирській області, що сторонами не заперечується (а.с.7, 149).

У зв"язку зі звільненням з державної служби, позивач 04.02.2020 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення/перерахунок пенсії (а.с.145-146)

До заяви позивач наддала: довідку №26 від 04.02.2020; довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №27 від 04.02.2020; довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) №28 від 04.02.2020 (а.с.149, 150, 151-153).

Листом №1775-1043/Л-02/8-0600/20 від 18.03.2020 Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області повідомило позивачу, що з 07.09.2017 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон України №889), яка до 01.10.2017 не виплачувалась.

З 1 жовтня 2017 року пенсії, призначені відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у період роботи на посадах державної служби, виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон України №1058).

Вказано, що з 01.10.2017 позивачу виплачувалась пенсія відповідно до Закон України №1058 у розмірі 2153,96 грн.

Згідно з поданою 04.02.2020 заявою та наданими документами, позивачу проведено перерахунок пенсії у зв`язку зі звільненням з державної служби, розмір пенсії обчислено відповідно до Закону України №899. Зазначено, що після звільнення з посади державного службовця пенсія виплачується в повному обсязі в розмірі 3152,50 грн., що становить 60% заробітку державного службовця.

Також вказано, що особам яким пенсію призначено відповідно до Закону України №889 (після 01.05.2016) перерахунок пенсії у зв`язку зі звільненням відповідно до норм пункту 3-1 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 (зі змінами, внесеними Постановою №469) не проводиться (а.с.12-13).

Окрім того, на звернення позивача від 07.04.2020, Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області листом №12959-9883/Л-03/8-2800/20 від 08.05.2020 повідомило позивачу інформацію за змістом аналогічну вказаній у листі №1775-1043/Л-02/8-0600/20 від 18.03.2020 (а.с.14).

Не погоджуючись з вказаними діями відповідача та вважаючи, що пенсія за віком, як державному службовцю має бути призначена після звільнення з державної служби, позивач звернулася до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 46 Конституції України визначено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, передбачено Законом України Про державну службу №889-VIII від 10.12.2015 (далі - Закон України №889).

З 01.05.2016 набув чинності Закон України Про державну службу від 10.12.2015 року №889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу №3723-ХІІ від 16.12.1993 року.

Частиною 1 ст.37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (далі - Закон №3723-ХІІ) встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягай віку 62 роки, та жінки, які досягай пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пенсія за віком у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії за віком відповідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування особам, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України від 10.12.2015 №899 Про державну службу) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 №3723 Про державну службу лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 №899 Про державну службу, та мають передбачені ч.1 ст.37 Закону України від 16.12.1993 №3723 Про державну службу вік і страховий стаж.

Відповідно до п.10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №899 державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, - визначених ст. 25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 899 для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723 в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закон №899 передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, право на пенсію одержують особи, зазначені в п.10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 №899, які мають необхідний стаж державної служби, страховий стаж та відповідний вік і в жодному із зазначених вище Законів не зазначається, що таке право особа одержує при умові, що їм раніше пенсія за Законом України Про державну службу не призначалась.

Суд зазначає, що після призначення ОСОБА_1 з 07.09.2017 пенсії державного службовця, вона продовжувала працювати на посаді державної служби до 03.02.2020, що підтверджується наявними у справі документами.

Правовідносини обчислення пенсії після звільнення з посади державної служби регулюються Порядком призначення пенсів деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622 (далі - Порядок №622).

Згідно з п.31 Порядку №622 державні службовці, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року №889-V111 Про державну службу займали посади державної служби та які пенсію, призначену відповідно до Закону, не отримували з дати призначення до дня набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року №889-V111 Про державну службу, мають право на обчислення пенсії на умовах цього Порядку після звільнення з посади державної служби.

З огляду на викладене, зважаючи на досліджені судом матеріали, а саме заяву ОСОБА_1 від 07.09.2017, за її особистим підписом, позивач звернулася до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення/перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» (а.с.61).

Однак суд зауважує, що позивачу призначена пенсія державного службовця у 2017 році, коли вже діяв Закон №889-VIII, однак норми цього Закону (п.10 Прикінцевих та перехідних положень) надають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723.

Така пенсія державного службовця призначена позивачу 07.09.2017, однак не виплачувалась зважаючи на те, що після призначення з 07.09.2017 пенсії державного службовця, ОСОБА_1 продовжувала працювати на посаді державної служби, саме тому виплата пенсії здійснювалась з обрахунку відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове пенсійне страхування".

Відповідно до п.4 Порядку №622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Частиною 1 статті 1 Закону України Про оплату праці № 108/95-ВР від 24.03.1995 (далі Закон України «Про оплату праці») встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України Про оплату праці визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до частини першої статті 66 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-XII від 05.11.1991 до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно із статтею 41 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003 до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, на які нараховувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, має враховуватися при обчисленні розміру пенсії, оскільки як перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, а саме, за наведених обставин - стаття 41 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до інформації з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов"язкового державного соціального страхування у період з вересня 2017 року по грудень 2019 року страхувальником - роботодавцем сплачено за ОСОБА_1 страхові внески у повному розмірі (а.с. 154-158).

Підсумовуючи наведене, суд дійшов до висновку, що позивач має право на обчислення пенсії державного службовця із врахуванням заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Положеннями частин 1, 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі статтею 22 та 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами Укрїни

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо неврахування довідок про складові заробітної плати для обчислення і виплати ОСОБА_1 пенсії державного службовця, після її звільнення з посади державної служби з 04.02.2020, є протиправними.

Суд критично ставиться до доводів відповідача щодо того, що особам, яким пенсію призначено відповідно до Закону України №889 перерахунок пенсії у зв`язку зі звільненням відповідно до норм пункту 3-1 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 (зі змінами внесеними Постановою №469) не проводиться, зважаючи на таке.

Конституційний Суд України у рішенні №8-рп/2005 від 11.10.2005 у справі №1-21/2005 визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося звуження прав, зокрема, звуження обсягу прав та свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики.

Також Конституційний Суд України у своєму рішенні №6-рп/2007 від 09.07.2007 зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобов`язань порушує принцип соціальної, правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

Пунктом 2 Порядку №622 передбачено, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 р. №889-VIII "Про державну службу" на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. N 3723-XII "Про державну службу" (далі - Закон) мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. №889-VIII "Про державну службу", зокрема займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

З огляду на викладене, зміст та обсяг досягнутих соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Зважаючи на відсутність у позивача на момент призначення пенсії, у вересні 2017 року, законодавчо закріпленого права на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України "Про державну службу", з підстав продовження здійснення трудової діяльності (державної служби), яке в подальшому встановлюється з 04.02.2020, з моменту звільнення з державної служби, суд вважає за можливе врахувати при розрахунку пенсії державного службовця: довідки №26 від 04.02.2020; довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №27 від 04.02.2020 та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) №28 від 04.02.2020.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій територіального органу управління Пенсійного фонду України у Житомирській області щодо призначення пенсії державного службовця з вересня 2017 року та зобов"язання призначити пенсію державного службовця, суд зазначає наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року №ETS N 005, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому слід наголосити, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто, для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Підставами для визнання протиправними дій чи скасування рішення суб`єкта владних повноважень є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який вчинив ці дії чи прийняв рішення. При цьому обов`язковою умовою оскарження дій, рішень є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Відтак, при зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який міг би відновити його становище та захистити порушене, на його думку, право.

Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Указаний висновок відповідає такому принципу права як правосуддя, який за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Статтею 13 "Право на ефективний засіб юридичного захисту" Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод установлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 07.09.2017 призначена та зупинена, а з 04.02.2020 поновлена виплата пенсія державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" №889. Однак, під час розгляду справи встановлено, що при нарахуванні та виплаті позивачу зазначеної пенсії з 04.02.2020, органом Пенсійного фонду України протиправно не враховано довідку №26 від 04.02.2020, довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №27 від 04.02.2020 та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) №28 від 04.02.2020.

Тому підстави для її скасування з 07.09.2017 та повторного призначення пенсії, у суду відсутні.

Враховуючи викладене, з метою належного захисту порушеного права позивача, суд вважає за можливе зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 з 04.02.2020 перерахунок пенсії державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу", з урахуванням довідки №26 від 04.02.2020, довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №27 від 04.02.2020 та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) №28 від 04.02.2020.

Покладення такого обов`язку на відповідача не є перебиранням функцій іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 4, 6-9, 32, 77, 90, 139, 205, 242-246, 258, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідн. номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, Житомир,10003, ) про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку з 04.02.2020 пенсії державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу", з урахуванням довідки №26 від 04.02.2020, довідки №27 від 04.02.2020 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідки №28 від 04.02.2020 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 з 04.02.2020 перерахунок та виплату пенсії державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу", з урахуванням довідки №26 від 04.02.2020, довідки №27 від 04.02.2020 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідки №28 від 04.02.2020 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), з урахуванням раніше виплачених кошів.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі розміром 840 (вісімсот сорок) грн 80 (вісімдесят) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено в повному обсязі 27 жовтня 2020 року.

Суддя А.В. Горовенко