Справа № 637/699/20
Суддя: Тордія Е. Н.
Дата ухвалення: 2020-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

20 жовтня 2020 року с.м.т.Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області

у складі: головуючого - Тордія Е.Н. секретар судових засідань - Сергієнко В.С.

номер справи: №637/699/20 (2-а/637/4/20)

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи.

Позивач - ОСОБА_1 .

Відповідач - поліцейський Чугуївського ВП ГУНП ст.сержант поліції Яковлєв В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т.Шевченкове Харківської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області старшого сержанта поліції Яковлєва Володимира Сергійовича про визнання протиправними дії, скасування та закриття постанови (серія ЕАМ №2832957 від 16.07.2020) про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

27 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з адміністративним позовом до поліцейського Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області старшого сержанта поліції Яковлєва Володимира Сергійовича, в якому просить суд скасувати постанову серія ЕАМ №2832957 від 16 липня 2020 року про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а справу про адміністративне правопорушення відносно нього, закрити та стягнути на його користь понесені ним судові витрати.

Позивач в судове засідання не з`явився надав письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності на задоволенні позовних вимог наполягав.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 16 липня 2020 року, близько 16.00 години, керуючи автомобілем ВАЗ 2107 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 він рухався по вулиці Харківській, 10 м.Чугуїв Харківської області та був зупинений патрульним поліцейським Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області старшим сержантом поліції Яковлєвим В.С. Причиною зупинки як на думку поліцейського, став проїзд регульованого пішохідного переходу на заборонений (червоний) сигнал світлофора. Відносно нього поліцейським було складено постанову серії ЕАМ №2832957 за ст.122 ч.2 КУпАП, за порушення пункту 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху.

Позивач зазначає, що постанова складена відносно нього за те, що він нібито 16 липня 2020 року близько 16 год. 00 хв. у м. Чугуїв на вул. Харківській, 10, Харківської області проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений сигнал світлофора (червоне світло), тобто скоїв правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до даної постанови на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425.00 грн.

На думку позивача, дана постанова винесена із порушенням вимог чинного законодавства, не відповідає дійсним обставинам справи, а дії інспектора патрульної поліції при винесенні постанови були незаконними та такими, що грубо порушили його права.

Так, позивач вказує, що він дійсно рухався на даному автомобілі по вулиці Харківська у місті Чугуїв Харківської області, але при складанні даної постанови поліцейським не було враховано той факт, що він переїжджав регульований пішохідний перехід на зелений сигнал світлофора, та змушений був закінчити розпочатий маневр, а вже після проїзду регульованого пішохідного переходу його автомобіль був зупинений працівником патрульної поліції, який стверджував, що були порушені правила дорожнього руху, а саме здійснив проїзд пішохідного переходу на заборонений жовтий з переходом на червоний сигнал світлофора. На його заперечення, що ним виконувалися вимоги правил, інспектор повідомив, що буде розглядати справу про адміністративне правопорушення, яке начебто він вчинив. В свою чергу, він попросив поліцейського надати йому для ознайомлення запис або інші наявні у нього докази вчиненого правопорушення, проте інспектор проігнорував його клопотання. Таким чином, позивач стверджує, що його дії жодним чином не порушували вимоги Правил дорожнього руху України, а навіть, якщо припустити, що проїзд регульованого пішохідного переходу він закінчив на жовтий з переходом на червоний сигнал світлофора, його дії все одно відповідають п.п. 8.10, 8.11, 16.8 Правил дорожнього руху України.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 звернувся до суду із відповідним позовом.

Відповідач в особі поліцейського Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області старшого сержанта поліції Яковлєва В.С. в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчать розписки про отримання судових викликів. Причини неявки суду не повідомив, відзиву (заперечення) на позов не надав.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі.

04 серпня 20202 року після усунення вказаних недоліків позивачем по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи призначено у підготовчому судовому засіданні на 20 серпня 2020 року. Також відповідачу наданий строк для подання відзиву (заперечення) на позовні вимоги.

Про розгляд справи відповідач повідомлявся належним чином про, що свідчать розписки про отримання судових повісток. Причина не явки суду не відома. Від відповідача відзиву (заперечення) та будь-яких доказів проти позову до суду не надійшло.

Суд вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутності позивача та відповідача, що відповідає положенням ст. 205 Кодексу Адміністративного Судочинства України.

Відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу Адміністративного Судочинства України за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Фактичні обставини встановлені судом та їх зміст.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 16 липня 2020 року поліцейським Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області старшим сержантом поліції Яковлєвим В. С. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ №2832957, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень 00 копійок.

У вказаній постанові, старшим сержантом поліції було зазначено суть адміністративного правопорушення, а саме, що 16 липня 2020 року о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 2107 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений красний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3.е Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.2 ст.122 КпАП України.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний зокрема: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Згідно п. 8.1 Правил, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пунктом 8.7. ПДР передбачено, що світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, X-подібні.

П. 8.7.3. ПДР передбачено, що сигнали світлофора мають такі значення: зелений дозволяє рух; зелений у вигляді стрілки (стрілок) на чорному фоні дозволяє рух у зазначеному напрямку (напрямках). Таке саме значення має сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій секції світлофора. Сигнал у вигляді стрілки, що дозволяє поворот ліворуч, дозволяє й розворот, якщо він не заборонений дорожніми знаками. Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції, увімкнений разом із зеленим сигналом світлофора, інформує водія про те, що він має перевагу в зазначеному стрілкою (стрілками) напрямку (напрямках) руху перед транспортними засобами, що рухаються з інших напрямків; зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух. Для інформування водіїв про час (у секундах), що залишився до кінця горіння сигналу зеленого кольору, можуть застосовуватися цифрові табло; чорна контурна стрілка (стрілки), нанесена на основний зелений сигнал, інформує водіїв про наявність додаткової секції світлофора і вказує інші дозволені напрямки руху ніж сигнал додаткової секції; жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу; червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Відповідно до п.п. 8.10., 8.11. ПДР у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів. Водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Частиною 2 статті 122 КпАП України передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно до ч. 2 ст. 258 КпАП України, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Ст. 222 КпАП України визначено компетенцію Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, а саме зазначено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, за частинами першою, другою і третьою статті 122.

Частина 4 ст. 258 КпАП України передбачає, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", передбачено ,що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпроАП У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до статті 3 Закону України №Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 5 ст. 258 КпАП України, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 7 листопада 2015 року встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125,126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Постанова виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п.10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС № 1395 від 7 листопада 2015 року, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина 2 ст.77 КАС України передбачае, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ч.2 статті 77 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України , в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог п.8.7.3 «е» ПДР, за що передбачена відповідальність згідно ч.2 ст. 122 КУпроАП.

До суду відповідачем не було надано жодних доказів (відзивів, заперечень) того, що позивачем були порушені вимог п. 8.7.3 «е», та які б безумовно вказували на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпроАП.

Запису щодо, представлення поліцейськими ОСОБА_1, роз`яснення суті правопорушення, його прав тощо, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпроАП, відсутні.

У справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому.

У відповідності до п.п.4.1, 4.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (ч. 2 ст. 8 Конституції України).

Таким чином, суд не має можливості пересвідчитися в тому, чи дійсно ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 2107 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений жовтий с послідуючим червоним сигналом світлофора, чим порушив п.8.7.3.е Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.2 ст.122 КпАП України.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 293 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

За положеннями частини 6 статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідачем не надано жодного доказу, не доведено правомірність винесеного оскаржуваного рішення, не доведено викладенні в постанові обставини та вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що посилання позивача в обґрунтування вимог щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими і доведеними, у зв`язку з чим, вимоги позивача підлягають задоволенню, постанова серії ЕАМ №2832957 від 16 липня 2020 року, винесена поліцейським Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області старшим сержантом поліції Яковлєвим В.С. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, та накладення штрафу у розмірі 425.00 грн., підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, закриттю.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частина 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України,передбачає ,що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з вищевказаним позовом, сплачено судовий збір у розмірі 420.40 грн., позовні вимоги задоволені.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області слід стягнутий судовий збір у розмірі - 420.40 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 3, 77, 94, 132, 139, 143, 205, 229, 242-246, 250, 255, 286 КАС України, ст. 9, 33, ч.2 ст. 122, 222, 251, 280, 283, КУпАП ст. Закону України «Про Національну поліцію», п.8.7.3.е, п. 8.10, 8.11, 16.8 Правил дорожнього руху України, Конституції України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до поліцейського Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області старшого сержанта поліції Яковлєва Володимира Сергійовича про визнання протиправними дії, скасування та закриття постанови (серія ЕАМ №2832957 від 16.07.2020) про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати протиправною постанову серії ЕАМ №2832957 від 16 липня 2020 року винесену патрульним поліцейським Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області старшим сержантом поліції Яковлєвим Володимиром Сергійовичем по справі про адміністративне правопорушення, про накладення на ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425.00 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпроАП.

Скасувати постанову серії ЕАМ №2832957 від 16 липня 2020 року винесену патрульним поліцейським Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області старшим сержантом поліції Яковлєвим Володимиром Сергійовичем по справі про адміністративне правопорушення, про накладення на ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425.00 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпроАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 2 ст. 122 КУпроАП - закрити.

Стягнути з Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , сплачений судовий збір у розмірі 420.40 грн. (квитанція № 0.0..1 від 03 серпня 2020 року).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: