Справа № 508/235/20
Суддя: Горобець В. Л.
Дата ухвалення: 2020-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Миколаївський районний суд Одеської області
Справа№ 508/235/20
Провадження№2-а/508/3/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року Миколаївський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Горобця В.Л.

з участю: секретаря - Товт Т.В.

розглянувши у судовому засіданні в смт. Миколаївка адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора 1 батальйону 5 роти УПП в Одеській області лейтенанта поліції Грищенко Артура Олександровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови ЕАК №2173174 від 28.02.2020 року про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України, закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, притягнення до відповідальності за перевищення службових повноважень,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора 1 батальйону 5 роти УПП в Одеській області лейтенанта поліції Грищенко Артура Олександровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови ЕАК №2173174 від 28.02.2020 року про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України, закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, притягнення до відповідальності за перевищення службових повноважень.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилається на те, що «28 лютого 2020 року його зупинив інспектор УПП Одеської області 1 бат.5 роти Грищенко Артур Олександрович за нібито порушення Правил дорожнього руху, згідно п. 12.9 б ПДР та склав постанову за ст.122 ч.1 КУпАП. Інспектор склав постанову опираючись на показники приладу TruCam 000752. Траса М05 (Київ-Одеса) має обмеження швидкості руху 110 км/год, на частині дороги, а саме 450 км траси М05, на цьому відрізку шляху не має населеного пункту (знак 5.45 Початок населений пункт) знак відсутній, знак 3.29 (обмеження швидкості руху) встановлений незаконно. Згідно правил дорожнього руху, пункт 12.10, знаки 3.29 та 3.31 встановлюються разом з табличкою, якщо вона відсутня, то водій не може бути притягнутий до відповідальності за перевищення швидкості, табличка відсутня, але інспектор вважає, що на даному відрізку дороги встановлені знаки обмеження швидкості руху, та встановленні законно. Згідно чого було винесено постанову. Вважає, що зазначена постанова винесена безпідставно та з істотним порушенням його прав, не відповідає вимогам закону, а тому підлягає скасуванню».

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні свої вимоги підтримав та просив їх задовольнити. При цьому пояснив що він розуміє те, що він порушив правила дорожнього руху, а саме: рухаючись перевищив швидкість. Але порушення виникло у зв`язку з тим, що на відрізку дороги 450 км траси М05 не має населеного пункту (знак 5.45 Початок населеного пункту) знак відсутній, а отже знак 3.29 (обмеження швидкості руху) встановлений незаконно. Також суду пояснив, що на даному відрізку дороги встановлені знаки обмеження швидкості без відповідної таблички «Пост поліції». Даний відрізок дороги має три смуги руху, а тому відповідна табличка «Пост поліції» має бути встановлена під знаками обмеження швидкості з обох сторін. Крім того суду пояснив, що при складанні постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, інспектором УПП були роз`ясненні його права, претензій до інспектора не має.

Інспектор 1 батальйону 5 роти УПП в Одеській області лейтенанта поліції Грищенко Артура Олександровича у судове засідання не з`явився.

Представник Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції у судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просить суд розглянути справу в його відсутності, а позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача суд приходить до висновку, що заявлений позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.02.2020року о 14 год. 29 хв. в ході виконання службових обов`язків інспектор роти № 5 батальйону № 1 полку Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Грищенко А. О. , за адресою: Одеська область, автодорога М-05 Київ-Одеса, 450 км, в напрямку м. Києва транспортний засіб «TOYOTA CARINA II» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який не виконав вимоги дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» рухаючись зі швидкістю 99 км/год (дозволена швидкість 50 км/год.), при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 49 км/год., чим порушила п. 12.9.б Правил дорожнього руху затверджених постановою №1306 Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Отже, згідно Конституції та Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський, під час виконання своїх службових обов`язків, зобов`язаний діяти виключно на підставі у порядку у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України, Законами України, зокрема КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Відповідно до пункту 1.1. ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з пунктом 1.9. ПДР особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 12.9. Правил дорожнього руху визначено, що водієві забороняється:

a)перевищувати максимальну швидкість, визначену технічною характеристикою даного транспортного засобу;
б)перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 , 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил;
в)перешкоджати іншим транспортним засобам, рухаючись без потреби з дуже малою швидкістю;
г)різко гальмувати (крім випадків, коли без цього неможливо запобігти дорожньо-транспортній пригоді).

Дані обмеження швидкості запровадженні для безпеки пішоходів та попередження й зменшення кількості дорожньо-транспортних пригод з наїздами на людей, що перетинають дорогу по пішохідному переходу, безпосередньо перед яким і було зафіксовано перевищення швидкості автомобілем позивача.

Порушуючи вимоги п. 12.9 ПДР позивач не тільки перевищив швидкість, а й представив потенційну загрозу здоров`ю людей, які могли в цей час перетинати проїзну частину.

Згідно пунктів 1, 2 частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі, якщо водій порушив ПДР та/або якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.

Як вбачається з матеріалів справи дорожні знаки були розташовані незадовго до місця зупинки позивача, що підтверджується фото-, відео- матеріалами наданими стороною відповідача та встановлювали обмеження швидкості руху спочатку 90, 70 км/год., а потім 50 км/год.

Підтвердженням наявності дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год.» на автодорозі М-05 «Київ - Одеса» - є стоп-кадр 13-ї, 24-ї та 51-ї секунди з відеозапису ділянки дороги по маршруту позивача на якій діють дорожні знаки «3.29 «Обмеження максимальної швидкості» .

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії );

4) безсторонньо ( неупереджено );

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення ( дія );

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

3. Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є:

1) верховенство права;

2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом;

3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами;

4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі;

5) обов`язковість судового рішення;

6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи;

7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом;

8) розумність строків розгляду справи судом;

9) неприпустимість зловживання процесуальними правами;

10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Як вбачається з позову та матеріалів справи, предметом судового дослідження за даними правовідносинами не є правомірність встановлення дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год.» на автодорозі М-05 «Київ - Одеса», а дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у поліцейського підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача та визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а не законність встановлення дорожніх знаків на відповідній ділянці дороги.

Згідно з п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. При цьому, наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото і кінозйомки, відео запису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Отже, вищезазначена норма має певний перелік доказів, які підтверджують відсутність або наявність адміністративного правопорушення та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП є, зокрема, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також інші документи.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

З аналізу вищезазначених норм закону, доказами є фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

В силу вимог ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що відповідачем надано докази, які підтверджують вину ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, враховуючи також те що ОСОБА_1 у судовому засіданні був згоден з тим, що він перевищив швидкість під час руху, суд прийшов до переконання, що вимога позивача щодо скасування спірної постанови інспектора УПП в Одеській області Грищенко А.О. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 243 - 244, 245, 286, 297 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Інспектора 1 батальйону 5 роти УПП в Одеській області лейтенанта поліції Грищенко Артура Олександровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови ЕАК №2173174 від 28.02.2020 року про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України, закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, притягнення до відповідальності за перевищення службових повноважень - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський районний суд Одеської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текс рішення виготовлено 28.10.2020 року.

Суддя: В.Л. Горобець