Справа № 240/16742/20
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2020-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 106030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Попової О. Г.,
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:
- визнати протиправними бездіяльність відповідача - Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 , індексації грошового забезпечення за період іроходження військової служби з 17.10.2016 року по серпень 2017 року.
- зобов`язати відповідача - Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 17.10.2016 року по серпень 2017 року.
В обгрунтування позову зазначає, що позивач проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . В зв`язку з тим, що нарахування грошового забезпечення відповідачем проводилося не в повному обсязі, зокрема, за період проходження служби індексація грошового забезпечення відповідачем не нараховувалась та не виплачувалась, тому позивач звернулась з заявою до командира військової частини НОМЕР_1 , щодо здійснення нарахування та виплати індексації за період проходження служби з 17.10.2016 року по серпень 2017 року. Однак від відповідача отримала відмову у нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення.
Ухвалою судді від 05.10.2020 провадження у справі відкрите за правилами спрощеного позовного провадження.
У відповідності до положень частини п`ятої статті 262, частини першої статті 263 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Згідно з частиною четвертоюстатті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Частиною п`ятоюстатті 250 КАС України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно витягу наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.08.2017 №57 ОСОБА_1 виключено із списків особового складу частини та всіх видів грошового забезпечення з 27.08.2017 року (а.с.12). У наказі про звільнення позивача зі служби відсутнє посилання на виплату останньому заборгованості з індексації грошового забезпечення.
Позивач звернулась до відповідача з заявою про надання інформації про виплату їй індексації грошового забезпечення військовослужбовця у 2016-2017 роках.
Відповідач листом від 26.06.2020 року за №4519 позивача повідомило про те, що фінансовий ресурс, закладений Міністерством оборони України в кошторисі військової частини НОМЕР_1 на січень 2016 року-лютий 2018 року не був розрахований на виплату індексації за відповідні періоди. (а.с.10)
Позивач вважає, що невиплата індексації грошового забезпечення свідчить про протиправну бездіяльність відповідача, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.
Відповідно до ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (ст.1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" №1282-XII)
Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, серед яких оплата праці (грошове забезпечення) (ч. ч. 1, 5 статті 2 Закону № 1282-ХІІ).
Підприємства, установи та організації, що фінансуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Абзацом 3 частини 1 статті 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 №2017-III визначено, що Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Проведення індексації здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
З огляду на це, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці.
За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Аналіз наведених вище нормативно-правових актів, за відсутності затвердженого особливого порядку індексації грошового забезпечення військовослужбовців, дає підстави для нарахування індексації грошового забезпечення у встановленому Урядом України порядку, а саме відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
Судом встановлено, що фактичною підставою для невиплати позивачу індексації грошового забезпечення стало те, що кошторисні призначення на її виплату, за даними відповідача, були відсутні.
Суд звертає увагу на те, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що:
- у розпорядженні відповідача дійсно не було коштів для виплати позивачу індексації грошового забезпечення;
- у бюджеті відповідного рівня, з якого фінансується Хмельницький зональний відділ Військової служби правопорядку, кошти на індексацію грошового забезпечення позивача були відсутні;
- відповідачем вчинялись дії з метою вирішення питання про отримання додаткового фінансування для виплати індексації.
Посилання відповідача на листи з роз`ясненнями Міністерства соціальної політики України, які доводились до відома департаменту фінансів Міністерства оборони України, суд оцінює критично, оскільки:
- по-перше, листи та роз`яснення міністерств не мають загальнообов`язкового характеру ані для суду, ані для інших суб`єктів влади,
- по-друге, наявність таких листів у центрального апарату Міністерства оборони України не доводить вчинення самим відповідачем будь-яких дій для вирішення ситуації з виплатою індексації військовослужбовцям.
Посилання відповідача на роз`яснення Міністерства соціальної політики України є необґрунтованими, так як відповідач мав керуватися та діяти відповідно до Закону №1282-XII, який має вищу юридичну силу, ніж роз`яснення міністерств, які носять рекомендаційний характер.
Виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування не впливає на право позивача на цю виплату. Вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі 825/1832/17.
Відповідно до абз. 1-2 п. 5 Порядку №1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Отже, місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації. Право на проведення індексації заробітної плати настає, коли індекс споживчих цін перевищить поріг індексації, встановлений з січня 2016 року у розмірі 103%.
Індексації підлягає заробітна плата працівників у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. У разі підвищення тарифних ставок (окладів) значення індексу у місяці підвищення приймається за 1 або 100 %, тобто місяць підвищення вважається базовим і індексація в цьому місяці не проводиться, якщо сума підвищення заробітної плати (у базовому місяці враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру) перевищить суму індексації. Починаючи з наступного за базовим місяця наростаючим підсумком розраховується індекс для проведення подальшої індексації. Якщо сума підвищення заробітної плати менше ніж сума індексації, яка складається на момент підвищення, то сума індексації у базовому місяці зменшується на суму підвищення заробітної плати.
Суд вважає, що реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян. Обмежене фінансування не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.
У рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина України щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.07.2019 у справі №240/4911/18, від 07.08.2019 у справі № 825/694/17, від 23.10.2019 у справі №825/1832/17.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд звертає увагу на те, що позивач мала законні очікування щодо виплати йому цих коштів відповідачем у добровільному порядку аж до моменту проведення остаточного розрахунку, чого зроблено не було. Однак, навіть після розрахунку позивач своє право на виплату індексації не втратила, оскільки роботодавець свій обов`язок перед нею не виконав.
Відповідач не надав будь-яких доказів виплати позивачу індексації за період з 17.10.2016 по 27.08.2017 (виключення позивача із списків грошовго забезпечення).
Виплата індексації охоплюється поняттям грошового забезпечення військовослужбовців, безпосередньо стосується оплати їх праці, для захисту якої державою забезпечуються посилені гарантії. Зважаючи на це, на дані вимоги не розповсюджуються обмеження щодо тривалості строків звернення до суду.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).
Отже, оскільки виплата індексації пов`язана з виплатою самого грошового забезпечення військовослужбовця, і повинна була здійснюватись у відповідних розмірах постійно разом з основною виплатою, ця гарантія оплати праці державою дотримана не була, відтак індексацію потрібно провести за період її невиплати протягом спірного періоду. Оскільки відповідач не довів правомірності невиплати позивачеві встановленої державою гарантії, позов підлягає задоволенню.
Зважаючи на відсутність документально підтверджених витрат по сплаті судового збору, питання про його розподіл судом не вирішується.
Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 . ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити.
Визнати визнати протиправними бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 17.10.2016 року по 27.08.2017 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 17.10.2016 року по 27.08.2017 року.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 27 жовтня 2020 року.

Суддя О.Г. Попова