Справа № 300/1461/20
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2020-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" жовтня 2020 р. справа № 300/1461/20
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Шумей М.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі, також позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (надалі, також відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.12.2019 за №Ф-66-25У.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.40-41).
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в сукупності письмові докази, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, а відповідач заперечує проти позову, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.
Згідно із відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_1 , 23.07.1993, зареєстровано як платника єдиного внеску №15/11-2218.
Позивач, 01.03.2017 припинила підприємницьку діяльність.
Із позовної заяви вбачається та не заперечується відповідачем, що ОСОБА_1 , починаючи з 26.03.2010 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію по втраті годувальника (а.с.10).
До позовної заяви позивачем долучено рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.03.2015, яким визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату недоїмки від 03.02.2015 за №Ф-66-25 в сумі 9872,56. Дане рішення суду набрало законної сили 11.02.2016.
Головним державним виконавцем прийнято постанову про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні ВП №61420368, відкритого на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.12.2019 №Ф-66-25-У.
На звернення позивача від 18.03.2020 №6480/10 та 05.05.2020 за №7791/10 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про скасування податкової вимоги за №Ф-66-25 від 03.02.2015 на суму 9872,56 її відкликання з Державної виконавчої служби України, відповідач листами від 19.03.2020 та від 27.05.2020 повідомив позивача про відсутність підстав для задоволення зазначених звернень.
Не погоджуючись із нарахованим боргом, позивач, з метою скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), звернулася до суду із позовною заявою.
Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із таких підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд вказує, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (надалі, також Закон №2464-VI).
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.
Особи, зазначені у пункті 4 частини 1 цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина 4 статті 4 Закону).
Право на пенсійне забезпечення, загальні умови призначення пенсій, порядок їх нарахування та розміри визначаються, зокрема, Законом України "Про пенсійне забезпечення" та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Статтею 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
За Законом України "Про пенсійне забезпечення" призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії (стаття 2 Закону).
У відповідності до статті 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Як встановлено судом, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію у разі втрати годувальника згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 26.03.2010, довічно.
Крім того, позивач має право на пільги встановлені законодавством України для сімей загиблих ветеранів війни, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 18.01.2000 року (а.с.9).
На позивача поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни і гарантії їх соціального захисту".
Пунктом 19 статті 15 цього Закону визначено пільги особам, на яких поширюється чинність цього Закону, а саме зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства.
Як вже встановлено судом, фізичні особи-підприємці звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.
Право жінок на пенсію за віком, що було передбачене частиною першою статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та частиною першою статті 26 Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (у редакціях, чинних на час виникнення спірних відносин) пов`язується, зокрема, з досягненням 55 років.
Разом з тим, статтею 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначені умови, норми та порядок пенсійного забезпечення інвалідів, учасників війни, сімей загиблих (померлих) військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.
Так, дружинам (якщо вони не взяли повторний шлюб) пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема жінкам після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років.
На час звернення до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську позивач досягнула 50 річного віку, а її стаж роботи становив більше 20 років. Дана обставина встановлена рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.03.2020.
У зв`язку з викладеним, особи, яким призначені пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення", є пенсіонерами за віком.
Таким чином, фізичні особи-підприємці, які отримують зазначену пенсію і які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на підставі частини 4 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", проте не позбавлені права сплачувати цей внесок на добровільній основі.
Отже, за змістом цієї норми фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , яка обрала спрощену систему оподаткування, звільняється від сплати єдиного внеску за себе, так як вона є пенсіонером за віком (незалежно від того чи досягла вона загального пенсійного віку чи така пенсія оформлена на пільгових умовах - зі зменшенням пенсійного віку) та отримує відповідно до закону пенсію.
За змістом статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що Головне управління ДПС в Івано-Франківській області, сформувавши спірну вимогу не врахувала тієї обставини, що у відповідності до вимог пенсійного законодавства України, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , пенсія якої призначена на пільгових умовах, може сплачувати такі внески тільки на добровільній основі.
Щодо твердження відповідача про порушення позивачем процесуального строку на судове оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки), суд вважає, що такий строк позивачем не порушено, з огляду на наступне.
Зі змісту статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.
Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до податкового органу вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це податкового органу, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску;
Податковий орган, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 20 календарних днів з дня отримання скарги на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Керівник (його заступник або уповноважена особа) податкового органу може прийняти рішення про подовження строку розгляду скарги платника єдиного внеску понад встановлений строк, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника єдиного внеску до закінчення 20-денного строку. Якщо вмотивоване рішення за скаргою платнику єдиного внеску не надсилається протягом 20-денного строку або протягом строку, подовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) податкового органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску з дня, наступного за останнім днем закінчення строків.
У разі якщо згоди з податковим органом не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного податкового органу або оскаржити вимогу до податкового органу вищого рівня чи в судовому порядку.
Відтак, аналізуючи зазначені норми, суд вважає, що визначений законом десятиденний строк застосовується у випадку оскарження податкової вимоги про сплату єдиного внеску до податкового органу. Крім того, вказані норми чітко не визначають строк звернення до суду щодо оскарження податкової вимоги про сплату єдиного внеску.
Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України (в редакції на час оскарження позивачем податкової вимоги), під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162-165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.
Позивачем оскаржено дану вимогу до податкового органу 18.03.2020 та 05.05.2020. Відповідач листами від 19.03.2020 та від 27.05.2020 відмовив в їх задоволені. Із позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до суду 26.06.2020. Відтак, враховуючи те, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк звернення до суду продовжується на строк дії такого карантину, то такий строк позивачем не пропущено.
Крім того, як уже зазначалось, позивачем оскаржується податкова вимога за №Ф-66-25-У від 05.12.2020, що є похідною від скасованої судом податкової вимоги за №Ф-66-25 від 03.02.2015.
Наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 за №610 затверджено Порядок направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків".
Відповідно до частини 1 Розділу VI Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків", податкова вимога вважається відкликаною, зокрема у день набрання законної сили рішенням суду, яким скасовано суму податкового боргу, визначену у податковій вимозі.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що спірна вимога є безпідставною та такою, що підлягає скасуванню, а позов, підлягає до задоволення.
У відповідності до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
ОСОБА_1 до позовної заяви долучила докази (квитанція від 25.06.2020 видана адвокатом Томин Н.В. (а.с.37), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №830 від 30.12.2011 (а.с.38), що підтверджують понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2200,00 грн., зокрема за написання позовної заяви.
Відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесенні судові витрати в сумі 2200,00 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ;

відповідач: Головне управління ДПС в Івано-Франківській області, адреса: вул. Незалежності, буд. 20, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ - 43142559.

Суддя Шумей М.В.