Справа № 160/13034/20
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2020-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голобутовського Р.З. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" про визнання протиправною та скасування постанови,
13.10.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінфорс", в якій просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Дорошкевич Віри Леонідівни про відкриття виконавчого провадження № 62768098 від 21.08.2020 року.
Ухвалою суду від 16.10.2020 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та доказів на його обґрунтування, а також встановлено строк третій особі для подання пояснень щодо позову.
Третьою особою суду пояснень не надано.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. З власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Учасники справи у судове засідання, призначене на 27.10.2020 року, не з`явились. Про дату час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
У позовній заяві позивачем заявлено клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Частиною 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
27.10.2020 року судом ухвалено продовжувати розгляд справи в порядку письмового провадження.
У відповідності до вимог ст. ст. 205, 243 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу у порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.
08.11.2019 року між ТОВ "СС Лоун" та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 701140-А.
Крім того, 21.08.2020 року в межах виконавчого провадження № 62768098 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника - ОСОБА_1 .
Не погоджуючись з постановою про відкриття виконавчого провадження, вважаючи її протиправною, та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно з ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.
Згідно з ст. 22 ЗУ "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України. У повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються: 1) виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність; 2) інформація про офіс приватного виконавця; 3) реквізити договору страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця, строк дії договору, інформація про страховика та страхову суму; 4) інформація про помічників приватного виконавця (у разі їх наявності). Приватний виконавець має право розпочати здійснення діяльності з дня внесення інформації про нього до Єдиного реєстру приватних виконавців України.
За приписами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 23 ЗУ "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" Міністерство юстиції України забезпечує ведення Єдиного реєстру приватних виконавців України. У Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 25 ЗУ "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя. Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
Відповідно до ч. 2 ст. 24 ЗУ "Про виконавче провадження" приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Як встановлено судом, згідно з паспортними даними позивача - ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Верхньодніпровським РВ ГУДМС України в Дніпропетровській області 05.01.2015 року) з 10.03.2010 року вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, у договорі про споживчий кредит № 701140-А також зазначено, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є адреса: АДРЕСА_1 . Будь-якої іншої адреси у договорі не вказано.
Згідно з даними Єдиного реєстру приватних виконавців України приватний виконавець Дорошкевич Віра Леонідівна має посвідчення приватного виконавця № 0365 від 10.06.2019 року та здійснює діяльність в межах виконавчого округу м. Київ.
Постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.08.2020 року № 62768098 Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною прийнято на підставі заяви представника ТОВ "Фінфорс", в якій вказано адресу місця реєстрації позивача: АДРЕСА_1 та адресу її проживання: АДРЕСА_2 .
Будь-яких доказів на підтвердження того, що адресою проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_3 ) суду не надано.
В обґрунтування правомірності відкриття виконавчого провадження у виконавчому окрузі міста Києва відповідач посилається на те, що у виконавчому написі зазначено адресу боржника м. Києві та Законом України "Про виконавче провадження" не передбачено проведення виконавчих дій спрямованих на перевірку будь-якої інформації стосовно боржника до відкриття провадження.
Проте, суд не бере до уваги вказані доводи відповідача, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Згідно з ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов`язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування.
Таким чином, суд зазначає, що чинним законодавством України покладено на особу обов`язок здійснювати реєстрацію при зміні місця проживання/перебування або письмово повідомляти орган реєстрації про своє місце перебування.
Разом з тим, відповідачем будь-яких доказів на підтвердження повідомлення позивачем органу реєстрації про своє місце перебування за адресою: АДРЕСА_2 відповідачем суду не надано.
При цьому, приписами ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що за адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції, якими є документи за виконавчим провадженням.
У постанові від 25.06.2019 року у справі № 826/7969/16 Верховний Суд зробив висновок про те, що наявними у матеріалах справи доказами не підтверджено правомірності відкриття відповідачем виконавчого провадження.
Як видно з матеріалів виконавчого провадження № 62768098, жодних доказів на підтвердження проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 стягувачем, ТОВ "Фінфорс", до заяви про примусове виконання рішення від 03.08.2020 року, отриманої приватним виконавцем 07.08.2020 року, не додано.
Крім того, судом встановлено, що відповідачем у п. 8 постанови від 21.08.2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника - ОСОБА_1 зазначено адресу, за якою її необхідно направити для виконання: «Кондитерська фабрика «Квітень», вул. Василя Сухомлинського, 76, смт. Слобожанське, Дніпровський район, Дніпропетровська обл. Тобто у вказаній постанові приватного виконавця встановлено, що позивач працевлаштована за адресою, яка знаходиться на території Дніпропетровської області, що також спростовує факт її проживання у м.Києві.
Суд не бере до уваги доводи відповідача стосовно того, що Законом України "Про виконавче провадження" не передбачено проведення виконавчих дій спрямованих на перевірку будь-якої інформації стосовно боржника до відкриття провадження, оскільки, відповідно до частини 5 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби. Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.
Разом з тим, жодних дій, передбачених ч. 5 ст. 24 ЗУ "Про виконавче провадження" відповідачем - приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною - не вчинено.
Таким чином, суд робить висновок, що відповідачем за наявності достовірної інформації про зареєстроване місце проживання боржника (позивача) в іншому виконавчому окрузі, прийнято до виконання виконавчий документ з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців.
Також суд зауважує, що позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни від 21.08.2020 року про відкриття виконавчого провадження № 62768098 , тоді як з матеріалів справи видно, що оскаржувана постанова датована 10.08.2020 року.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З урахуванням викладеного, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни від 10.08.2020 року про відкриття виконавчого провадження № 62768098 та скасувати її.
Відповідач у своєму клопотанні посилається на реєстр рекомендованих поштових відправлень, однак, самого поштового повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення з відміткою про особисте отримання позивачем зазначеного листа з постановою про відкриття виконавчого провадження суду не надає.
Так, суд робить висновок, що заява відповідача про залишення позову без розгляду задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.
Відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Виходячи із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 840,80 грн., що документально підтверджується квитанцією від 12.10.2020 року № 3.
Відтак, сплачений позивачем судовий збір за подання позовної заяви до суду в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни на користь позивача
Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 139, 242-246, 250, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України,
Визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про відкриття виконавчого провадження № 62768098 від 10.08.2020 року.
Стягнути на користь ОСОБА_1 з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни судові витрати з оплати судового збору в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений ч. 6 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський