Справа № 640/5085/19
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2020-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження
26 жовтня 2020 року
м. Київ
справа № 640/5085/19
провадження № К/9901/25182/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідач Єзерова А.А.,
суддів: Кравчука В.М., Стародуба О.П.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.05.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2020 у справі № 640/5085/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов`язати вчинити дії,

у с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив:

(і) визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві врахування до призначеної полковнику запасу, ветерану військової служби, інваліду війни ОСОБА_1 пенсії з урахуванням усіх сум складових грошового забезпечення, які були йому нараховані, у тому числі: щомісячної грошової винагороди, надбавки за роботу яка передбачає допуск до державної таємниці, надбавки за виконання особливо важливих завдань, премії згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 1494 та одноразових виплат (грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії згідно Дисциплінарного статуту, грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, індексації за період з 01.08.2014 по 31.08.2016) за останні 24 місяці служби підряд перед звільненням, які входили до розрахунку пенсії, до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія;

(іі) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок призначеної полковнику запасу ОСОБА_1 пенсії з моменту її призначення з урахуванням усіх сум складових грошового забезпечення, які були йому нараховані, у тому числі: щомісячної грошової винагороди, надбавки за роботу яка передбачає допуск до державної таємниці, надбавки за виконання особливо важливих завдань, премії згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 1494 та одноразових виплат (грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії згідно Дисциплінарного статуту, грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, індексації за період з 01.08.2014 по 31.08.2016 з урахуванням в довідках № 116/103 від 12.07.2018 видана в/ч НОМЕР_1 , № 886 від 04.07.2018 видана в/ч НОМЕР_2 та № 182/3/674 від 06.07.2018 видана Національним університетом оборони України ім. Івана Черняховського і виплатити різницю, що утворилась з моменту призначення пенсії до моменту фактичного перерахунку.

Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 13.05.2020 відмовив ОСОБА_1 в позові повністю.

Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 04.08.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково, внаслідок чого суд:

А) Скасував рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.05.2020 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про врахування до призначеної пенсії індексації грошового забезпечення та ухвалив у цій частині нову постанову, відповідно до якої суд:

1. Визнав протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо врахування до призначеної позивачу пенсії індексації, яка входила до складу грошового забезпечення, та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок призначеної полковнику запасу ОСОБА_1 пенсії з моменту її призначення з урахуванням індексації грошового забезпечення згідно з довідками № 116/103 від 12.07.2018, виданої в/ч НОМЕР_1 , № 886 від 04.07.2018, виданої в/ч НОМЕР_2 та № 182/3/674 від 06.07.2018, виданої Національним університетом оборони України ім. Івана Черняховського.

Б) В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.05.2020 залишив без змін.

Не погодившись з такими судовими рішеннями, ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції й ухвалити нове судове рішення про задоволення його позову повністю.

Дослідивши зміст касаційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про те, що у відкритті касаційного провадження у цій справі належить відмовити з огляду на таке.

Приписи пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачають, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Цей принцип конкретизований у положеннях частини першої статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України, у редакції, чинній з 08.02.2020) й частини першої статті 328 КАС України, згідно з якими учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.

Тому розв`язуючи питання про прийнятність касаційної скарги, Верховний Суд, насамперед, має з`ясувати, чи належить справа, що в ній подається касаційна скарга, за своїми ознаками до тих справ, судові рішення в яких можуть оскаржуватися у касаційному порядку.

Законодавець у КАС України встановив диференційований (розрізнений) підхід до визначення категорій справ, які належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, за критерієм їхньої складності, виокремивши з-поміж них справи незначної складності, для яких з огляду на їхні змістовні ознаки встановлений особливий порядок судового розгляду, зокрема й щодо можливості касаційного оскарження судових рішень, ухвалених в таких справах.

За приписами пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначна справа) вважається адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

У частині шостій статті 12 КАС України закріплений перелік справ, які для мети КАС України слід вважати справами незначної складності. Зокрема, положення пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України передбачають, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Спір у цій справі виник через відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві врахувати до призначеної полковнику запасу, ветерану військової служби, інваліду війни ОСОБА_1 пенсії усі суми складових грошового забезпечення, які були йому нараховані за останні 24 місяці служби підряд перед звільненням і що входили до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія. І тому з огляду на те, що предметом спору є рішення суб`єкта владних повноважень стосовно відмови перерахувати особі пенсійні виплати, ця справа є справою незначної складності відповідно до вимог пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України.

Водночас за правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Буквальне тлумачення положень зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Водночас обов`язок доведення наявності таких виняткових обставин покладається на особу, яка звертається до суду з касаційною скаргою.

Означені критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Тобто касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.

У касаційній скарзі заявник зазначає про обставини, на підставі яких Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві має, на думку скаржника, здійснити перерахунок призначеної йому пенсії з моменту її призначення з урахуванням усіх сум складових грошового забезпечення, які були йому нараховані, та виплатити різницю, що утворилась з моменту призначення пенсії до моменту фактичного перерахунку, а також надає правове обґрунтування наведеним ним обставинам.

Натомість ці обставини та аргументи не є підставою для касаційного перегляду справи незначної складності. Скаржник не обґрунтував у касаційній скарзі того, чи стосується касаційна скарга питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; чи був скаржник позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, під час розгляду іншої справи; чи справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; чи суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Колегія суддів також не встановила випадків, зазначених у пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які могли б слугувати підставою для відкриття касаційного провадження у справі незначної складності.

Суд касаційної інстанції вважає необґрунтованими покликання позивача на правовий висновок, який викладений у постанові Верховного Суду України від 10.03.2015 у справі № 21-70а15, зміст якого зводить до того, що «аналіз положень Конституції України, Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», дає підстави вважати, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.».
Колегія суддів звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17 (провадження № 11-806апп18) вирішила відступити від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові цього суду від 10.03.2015 в справі № 21-70а15, наголосивши, що «при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.».
Тому суди першої та апеляційної інстанцій, встановивши, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, грошова допомога у разі звільнення з військової служби, одноразова премія виплачувалася позивачеві згідно з Дисциплінарним статутом тільки один раз на рік, а щомісячна додаткова грошова винагорода виплачувалась не постійно, а тільки з червня 2015 року по березень 2016 року відповідно до даних довідки № 182/3/674 від 06.07.2018, виданої Національним університетом оборони України ім. Івана Черняховського, тобто виплата таких допомог здійснювалася не щомісячно, обґрунтовано зазначили, що вказані виплати не входять до встановленого частиною третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІ переліку видів грошового забезпечення.

Аналогічний правовий висновок щодо відсутності підстав для включення названих одноразових додаткових видів грошового забезпечення під час перерахунку пенсії викладений також й у постанові Верховного Суду від 15.07.2020 у справі № 750/6945/17.

Також суди попередніх інстанцій обґрунтовано зазначили, що перерахунок пенсії військовослужбовцям та деяким іншим особам в контексті обставин цієї справи мав здійснюватися із урахуванням трьох складових оновленого грошового забезпечення, визначеного на 01.03.2018 окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років та що постанова Кабінету Міністрів України № 103 у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин, не передбачала взяття до уваги інших видів грошового забезпечення.

Такого ж висновку дійшов і Верховний Суд у рішенні від 13.03.2019 в зразковій справі № 240/6263/18, яке Велика Палата Верховного Суду постановою від 19.02.2020 залишила без змін.

Отже, встановивши, що відповідно до розрахунку пенсії за вислугу років, складеного відповідачем станом на 01.01.2018, пенсія позивача призначена з огляду на такі суми грошового забезпечення: посадовий оклад 9 020 грн., оклад за військове звання 1 480 грн, процентна (50 %) надбавка за вислугу років 5 250 грн, всього 15 750,00 грн, суди першої та апеляційної інстанції зробили вмотивований висновок, що у згаданому розрахунку вказані всі види грошового забезпечення, які передбачені пунктом 5 Порядку № 45 та пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 103 у редакціях, що були чинними на момент виникнення спірних відносин.

Одночасно Верховний Суд зазначає, що Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 12.12.2018 в справі № 826/3858/18, яке Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 05.03.2019 залишив без змін, визнав протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Також суд зобов`язав Кабінет Міністрів України невідкладно після набрання рішенням суду законної сили опублікувати резолютивну частину рішення суду про визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним в окремій його частині у виданні, в якому був офіційно оприлюднений такий нормативно-правовий акт.

Відповідно до частини другої статті 255 КАС України рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 набрало законної сили 05.03.2019.

Отже, саме з дня набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/3858/18 виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, розрахованих відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону № 2262-ХІІ та статті 9 Закону № 2011-ХІІ.

Своєю чергою суди попередніх інстанцій під час розгляду справи встановили, що матеріали справи не містять доказів надання позивачеві відмови в перерахунку пенсії із включенням надбавки за роботу, яка передбачає допуск до державної таємниці, надбавки за виконання особливо важливих завдань та премії згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 1294 після 05.03.2019.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на те, що касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судове рішення, яке за законом не належить оскаржувати у касаційному порядку, у відкритті провадження за цією скаргою треба відмовити.

Керуючись приписами статей 12, 328, 333 КАС України, Верховний Суд

у х в а л и в:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.05.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2020 у справі № 640/5085/19.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб