Справа № 200/27021/15-а
Суддя: Кудрявцева Т. О.
Дата ухвалення: 2020-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 8а/932/3/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2020 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Кудрявцевої Т.О.

за участю секретаря Калантаєнко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі у порядку спрощеного позовного провадження заяву Іванченко Ніни Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про перегляд судового рішення - ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2017 року за нововиявленими обставинами, -

В С Т А Н О В И В:

Іванченко Н.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , 13.02.2020 року звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в якій просила скасувати рішення ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2017 року за нововиявленими обставинами і винести нове рішення. В обгрунтування своїх вимог з урахуванням уточнень посилається на те, що по весні 1995 року далекий родич з боку її чоловіка ОСОБА_1 по її рекомендації купив 1/3 частину житла в АДРЕСА_1 (на даний час АДРЕСА_2 ). Впритул до будинку вже розпочалось будівництво тунелів відкритим методом з 1983 по 2001 р. Дніпропетровського метрополітену і руйнування будинку розпочалося з 1996 року, майже після покупки житла. Тільки з 2000 року позивач почав судитися з відповідачем МВК м. Дніпропетровська «Дирекцією будівництва Метрополітену», ВАТ «Дніпрометробуд». Розгляд цивільного позову ОСОБА_1 в термін з 2000-2007 р. на всіх щаблях Українського судочинства нічим фактично не завершився для нього, про що свідчить його звернення до Європейського суду з прав людини. Оголошення Президентом України судової реформи надихнула її з позивачем знову звертатися з цивільним позовом до суду, оскільки на липень 2015 року нею було виявлено нові копії документів, які не були представлені й неможливо було витребувати з відповідача МВК м. Дніпропетровська і які не представлялися на розгляд судового засідання, яке велося в 2000-2007 рр.

Представник посилається на те, що адміністративний позов було подано до суду 21.12.2015 року, до позову було додано нововиявлені копії документів, які не фігурували при розгляді цивільного позову в період з 2000-2007 рр., а саме копії довідки з Головного АПУ м. Дніпропетровська від 12.10.1999р. № 845, рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 07.07.1987 р. № 216/13, домової книги на будинок АДРЕСА_1 . У даному позові було викладено прохання про поновлення строку подачі адміністративного позову в загальний суд? а такий адміністративний позов не потребує поновлення цього строку. Позивач перед зверненням до загального суду із цим позовом спершу звертався з адміністративним позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду і виконав його умови, тому згідно законодавства України, якщо спочатку позивач звертався до окружного суду, то це надає йому право отримати автоматично поновлення строку подачі адміністративного позову в загальний суд.

При розгляді справи № 200/27021/15-а на судовому засіданні 08.02.2017 року суддя стверджувала, що відстань в 10 років між цивільним позовом та датою подачі адміністративного позову є недопустимим терміном, суддею на підставі ст. 99 КАС України, діючої до 15.12.2017 року, було відмовлено в розгляді адміністративної справи, в ухвалі суддя фактично виходить з терміну розгляду цивільного позову 2000-2007 р. до подачі адміністративного позову у загальний суд і рахує цей термін часу, який обчислюється роками, як пропущення строку подачі адміністративного позову. Позивач після цивільного позову звернувся до Європейського суду з прав людини і рішення Європейського суду з прав людини від 20.12.2016 року закриває прогалину між цивільним позовом 2000-2007 р. і подачею адміністративного позову в загальний суд 21.12.2015 року і це рішення безумовно є нововиявленою обставиною в адміністративній справі № 200/27021/15-а. Обставини, які зазначені у рішенні ЄСПЛ, вже самі по собі є обставиною, згідно якої за її переконанням, слід прийняти справу до розгляду саме по нововиявленими обставинами, необхідно прийняти до уваги термін розгляду справи у ЄСПЛ та зауважити, що це рішення суду зв`язує строк між цивільним та адміністративним провадженням, зважаючи на те, що строк розгляду справи у ЄСПЛ був понад 8 років. Крім того, представник позивача просила вважати нововиявленими обставинами також: довідку з Головного Апу м. Дніпропетровська від 12.10.1999 р. № 845, в якій вказано, зокрема, що «житловий будинок АДРЕСА_1 підлягає знову, рішення міськвиконкому про знос немає, ділянка в відводі будуючогося Метрополітену»; рішення від 07.07.1987 р. № 216/13 Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів, в якому зазначено «Дозволити знесення домів, які знаходяться по вул. Братів Трофімових № 5, 1»; домову книгу на будинок №3 по вул. Братів Трофімових цегляного заводу м. Дніпропетровська «Строитель».

Також, представник в заяві посилалася на те, що позивач є робочої професії, газорізчик і електрозварювач по металу, часто працює за договорами в різних частинах України, чим задовольняє свою пристрасть до мандрівок, і до того ж потрапив в зв`язку з роботою в тимчасово окуповану територію України. Оскільки її Європейським судом з справ людини не було визнано представником, рішення Європейського суду від 20.12.2016 року було надіслано по місцю реєстрації позивача до смт. Вишневе і це рішення потрапило до матері позивача, яка його вручила позивачу при зустрічі з ним наприкінці вересня 2018 року. Вказане рішення було надіслане їй, як представнику позивача, рекомендованою поштою та отримано нею 26.09.2018 року. Після її неодноразового звернення до Касаційного адміністративного суду нею було отримано ухвалу від 30.05.2019 року, в якій їй було роз`яснено до якої саме судової інстанції слід подавати заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Згідно ухвали від 18.11.2019 року їй як представнику позивача була повернена заява про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.02.2017 року. Посилаючись на зазначене, представник позивача зазначає, що істотною для справи також обставиною є отримання нею 17.09.2019 року ухвали від 30.05.2019 року Касаційного адміністративного суду і це є єдиним, але не заперечним доказом, що вона до 17.09.2019 року була відсутня у м. Дніпро, до суду вона звернулася з заявою 03.10.2019 року.

В судовому засіданні Іванченко Н.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на обставини, викладені в заяві про перегляд ухвали суду за нововиявленими обставинами, просила задовольнити заявлені вимоги.

В судовому засіданні представник Дніпропетровської міської ради вважала вимоги заяви необгрунтованими.

Розглянувши заяву, вислухавши осіб, які з`явилися, дослідивши матеріали справи №200/27021/15а, суд дійшов до висновку про те, що заява про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 361. КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами. Згідно до ч.2 ст. 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Відповідно до ч.3 ст. 361 КАС України перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час розгляду справи, не допускається, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність фізичної особи.

У відповідності до ч.4, 6 ст. 361 КАС України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Статтею 362 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими або виключними обставинами.

Порядок і строк подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами передбачені ст. 363 КАС України. Відповідно до ч.1 цієї статті, зяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано: 1) з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про існування таких обставин; 2) з підстави, визначеної пунктом 2 частини другої статті 361 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли вирок (ухвала) у кримінальному провадженні набрав (набрала) законної сили; 3) з підстави, визначеної пунктом 3 частини другої статті 361 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовано судове рішення, що стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду; 4) з підстави, визначеної пунктом 1 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня офіційного оприлюднення відповідного рішення Конституційного Суду України; 5) з підстави, визначеної пунктом 2 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли вирок у кримінальному провадженні набрав законної сили; 6) з підстави, визначеної пунктом 3 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, - особою, на користь якої постановлено рішення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про набуття цим рішенням статусу остаточного.

У відповідності до ч.4 ст. 368 КАС України, за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 369 КАС України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. У разі задоволення заяви про перегляд судового рішення з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, та скасування судового рішення, що переглядається, суд: 1) ухвалює рішення - якщо переглядалося рішення суду; 2) приймає постанову - якщо переглядалася постанова; 3) постановляє ухвалу - якщо переглядалася ухвала.

Згідно до ч.2 ст. 369 КАС України, судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими або виключними обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції. З набранням законної сили новим судовим рішенням в адміністративній справі втрачають законну силу судові рішення інших адміністративних судів у цій справі.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 грудня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради про визнання неправомірною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, мотивуючи свої вимоги тим, що він в квітні 1995 року придбав 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , на момент придбання будинок знаходився у придатному для проживання стані. Навпроти будинку АДРЕСА_3 велися роботи в зв`язку з будівництвом метрополітену, в грудні 1995 року вступила в експлуатацію перша черга метрополітену і до кінця грудня на стінках будинку АДРЕСА_2 з`явилися мілкі тріщини. Звернення позивача до голови виконавчого комітету ДМР та його заступника, які керували будівництвом метро, не дали результату. Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів було прийнято рішення №216/13, яким було дозволено дирекції будівництва метрополітену знос домоволодінь 5 та АДРЕСА_4 та відселення мешканців цих будинків, однак будинок АДРЕСА_3 та 1, зносу не підлягав. Оскільки рішення щодо зносу будинку АДРЕСА_2 не було прийнято, а дирекцією будівництва не було вжито заходів, спрямованих на укріплення зазначеного будинку, позивач вважав, що йому завдано матеріальної шкоди, а тому він звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив поновити йому строк для звернення до суду, визнати незаконною бездіяльність виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради по неприйняттю рішення про знос будинку АДРЕСА_1 , який знаходиться в технічній зоні на відстані 15,5 метрів від тунелю метрополітена, та зобов`язати виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради прийняти вище зазначене рішення про знос будинку АДРЕСА_2 та надати позивачу в якості компенсації інше житлове приміщення нової забудови.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.02.2017 року вищевказаний адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради про визнання неправомірною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії залишено без розгляду на підставі статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, чинній до 15.12.2017 року, а саме у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду та відсутністю поважних причин для його поновлення.

Як вбачається з мотивувальної частині вказаної ухвали від 08.02.2017 року, суд, постановляючи ухвалу, керувався слідуючими висновками. Відповідно до матеріалів справи, позивач 25 квітня 1995 року придбав 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу, зареєстрованому в реєстрі за №3864. Відповідно до рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 07.07.1987 року №216/13 вирішено дозволити дирекції будівництва метрополітену знос домоволодінь АДРЕСА_4 . Відповідно до відповіді, наданої на звернення позивача від 17.05.2000 року №003610, повідомлено, що 16 травня 2000 року спільно з головним архітектором району було обстежено домоволодіння АДРЕСА_1 та встановлено, що в конструкції несних елементів домоволодіння АДРЕСА_2 в сторону погіршення не має. Відповідно до рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 2002 року позовні вимоги ОСОБА_1 до виконавчого комітету ДМР, Дніпропетровському метрополітену ОАО «Дніпрометробуд» про відшкодування збитку були задоволені частково, а саме вирішено стягнути з ОАО «Дніпрометробуд» на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 10200 грн. та моральну шкоду в розмірі 5100 грн., дане рішення набрало законної сили 08.01.2003 року.

У 2015 році ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою про надання житла та відшкодування моральної шкоди, на що ухвалою від 08 жовтня 2015 року суд закрив провадження по справі, обґрунтувавши тим, що є рішення суду, яке набрало законної сили між тими самими сторонами, про той самий предмет спору та з тих самих підстав.

Згідно ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 до Виконачого комітету Дніпропетровської міської ради про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії повернули позивачу, оскільки справу належить розглядати у загальному суді.

В наданому позові позивач з представником просили поновити строк звернення до суду із даним позовом, мотивуючи клопотання тим, що на момент коли права, свободи та інтереси позивача були порушені, вони не мали всіх необхідних документів та не володіли інформацією, при цьому ані позивачем, ані його представником жодного доказу поважності причин пропуску строку звернення до суду надано не було. Оцінівши зазначені доводи в обґрунтування поновлення строку звернення до суду і викладені причини в обґрунтування поважності причин його пропуску, суд не вбачав підстав вважати визначені позивачем причини поважними та такими, що непереборно заважали позивачу звернутися до суду, тому дійшов до висновку про необхідність залишення вказаного позову без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник позивача подала апеляційну скаргу. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2017 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Іванченко Н.О. в інтересах ОСОБА_1 про зменшення розміру судового збору за подання апеляційної скарги, а також відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника Іванченко Н.О. в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.02.2017 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06 червня 2017 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 Іванченко Н.О. на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.02.2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії; касаційну скаргу представника ОСОБА_1 Іванченко Н.О. на ухвалу судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2017 року залишено без руху для надання заяви про поновлення строку касаційного оскарження з обгрунтуванням поважності причин його пропуску, якщо такий строк пропущено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.09.2018 року ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2017 року залишена без змін, а касаційна скарга представника ОСОБА_1 - Іванченко Н.О. залишена без задоволення.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії судді Касаційного адміністративного суду від 30.05.2019 року представнику ОСОБА_1 - Іванченко Н.О. відмовлено у прийнятті заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.02.2017 року, ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2017 року та постанови Верховного Суду від 26.09.2018 у справі № 200/27021/15-а.

03.10.2019 року представник ОСОБА_1 - Іванченко Н.О. звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в якій просила скасувати рішення ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2017 року за нововиявленими обставинами і винести нове рішення.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.10.2019 року вказана заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами була залишена без руху, а заявнику запропоновано усунути її недоліки.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.10.2019 року продовжено заявнику строк залишення зазначеної заяви без руху для усунення її недоліків.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.11.2019 року заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами повернута Іванченко Н.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 .

13.02.2020 року Іванченко Н.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в якій просила скасувати рішення ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2017 року за нововиявленими обставинами і винести нове рішення.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2020 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_2 був визначений для розгляду даної справи.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.02.2020 року вказана заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами була залишена без руху, а заявнику запропоновано усунути її недоліки, що було здійснено заявником.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.03.2020 року було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження за заявою Іванченко Н.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про перегляд ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за нововиявленими обставинами та призначено судове засідання по розгляду даної заяви.

В зв`язку з відстороненням судді ОСОБА_2 від здійснення правосуддя, відповідно до розпорядження в.о.керівника апарату суду від 03.09.2020 року № 300 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2020 року суддя ОСОБА_3 визначена для розгляду даної заяви.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.09.2020 року заява Іванченко Н.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про перегляд ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за нововиявленими обставинами була прийнята суддею до провадження, постановлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання по розгляду даної заяви на 12.10.2020 року.

12.10.2020 року судове засідання по розгляду заяви було відкладено в зв`язку з неявкою заявника та перепризначено на 19.10.2020 року.

19.10.2020 року у судовому засіданні по розгляду заяви було оголошено перерву в зв`язку з заявленням ОСОБА_4 клопотання про надання їй можливості підготуватися до судового засідання, оскільки вона не взяла з собою папку з документами, необхідними для участі у справі.

Відповідно до частини першої статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами. Таким чином, за нововиявленими або виключними обставинами може бути переглянуто виключно судове рішення, яким закінчено розгляд справи, за умови набрання цим рішенням законної сили.

Судове рішення - це акт правосуддя, ухвалений згідно з нормами матеріального та процесуального права і згідно з конституційними засадами та принципами адміністративного судочинства, який є обов`язковим до виконання на всій території України.

Згідно з пунктами 12 - 15 частини першої статті 4 КАС України судовим рішенням є рішення, постанова, ухвала суду будь-якої інстанції. Рішенням суду є рішення суду першої інстанції, в якому вирішуються позовні вимоги; постанова - письмове рішення суду апеляційної або касаційної інстанції в адміністративній справі, у якому вирішуються вимоги апеляційної чи касаційної скарги; ухвала - письмове або усне рішення суду будь-якої інстанції в адміністративній справі, яким вирішуються питання, пов`язані з процедурою розгляду адміністративної справи, та інші процесуальні питання.

Частиною першою статті 14 КАС України визначено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Тобто, аналізуючи наведені норми процесуального закону, закінченням розгляду справи є вирішення спору по суті судом першої, апеляційної або касаційної інстанції, у тому числі прийняття рішення щодо частини позовних вимог, ухвалення додаткового судового рішення та вирішення вимог апеляційної й касаційної скарг.

Водночас за нормами КАС України закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду не є рішеннями, якими закінчено розгляд справи в розумінні положень частини першої статті 361 цього Кодексу.

Так, відповідно до пункту 9 частини першої статті 155 КАС України (тут і далі - у редакції, чинній на час постановлення ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.02.2017 року) суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо її подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Згідно із частинами першою та другою статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідно до частини третьої статті 155 КАС України особа, позовна заява якої залишена без розгляду, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку. Аналогічні положення містяться у пункті 8 частини першої та частині четвертій статті 240 КАС України (тут і далі - у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року). Отже, оскільки ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.02.2017 року залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , що не перешкоджає повторному зверненню з цим позовом до адміністративного суду в загальному порядку після усунення підстав, за яких заява була залишена без розгляду, ця ухвала не є судовим рішенням, яким закінчено розгляд справи, а тому відповідно до частини першої статті 361 КАС України не може бути переглянута за нововиявленими обставинами.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2020 року у справі № 800/98/17, провадження № 11-124заі20 та в постанові від 26.02.2020 року Великої Палати Верховного Суду в цій справі (провадження № 11-1197заі19), і відповідно до ч. 5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує зазначені висновки щодо застосування норм права, викладені у вказаних постановах Верховного Суду.

В заяві про перегляд рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за нововиявленими обставинами та в судовому засіданні представник позивача Іванченко Н.О. посилалася на те, що рішення Європейського суду з прав людини від 20.12.2016 року є нововиявленою обставиною в адміністративній справі № 200/27021/15-а, що закриває прогалину між цивільним позовом 2000-2007 р. і подачею позивачем адміністративного позову в загальний суд 21.12.2015 року, та зазначала, що текст самого рішення у даному випадку не грає ніякої ролі, а істотним для перегляду судового рішення першої інстанції є саме термін в вісім років розгляду справи Європейським судом з прав людини.

Разом з цим, в заяві про перегляд за нововиявленими обставинами не зазначено і в судовому засіданні не встановлено яким саме чином рішення Європейського суду з прав людини від 20.12.2016 року «Заява № 13001/08, подана ОСОБА_5 проти України, та 3 інші заяви» доводить протиправність ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.02.2017 року, зважаючи на те, що цим рішенням, ухваленим відповідно до пояснень представника позивача за поданою ОСОБА_1 в 2008 році заявою, встановлено факт надмірної тривалості цивільних проваджень і відсутність у національному законодавстві ефективного засобу юридичного захисту при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , а не встановлювалося допущення порушень Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська строків розгляду даної адміністративної справи за вищевказаним позовом ОСОБА_1 .

Також, суд вважає, що посилання представника позивача ОСОБА_1 Іванченко Н.О. на обставини, які на її думку, доводять протиправність ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.02.2017 року, і які за її твердженням є нововиявленими, а саме: на копії довідки з ГоловАпу м. Дніпропетровська від 12.10.1999 р. № 845, рішення від 07.07.1987 р. № 216/13 Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів, в якій зазначено «Дозволити знос домів, які знаходяться по АДРЕСА_5 »; домової книги на будинок АДРЕСА_1 цегляного заводу м. Дніпропетровська «Строитель», не стосуються обставин, які стали підставою для постановлення цієї ухвали, оскільки суд цією ухвалою вирішив виключно процесуальне питання щодо пропуску позивачем установленого строку звернення до суду з позовом, не досліджуючи та не надаючи оцінки обставинам, що стосуються предмета позову, та не вирішуючи позов по суті заявлених вимог. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, копії зазначених документів були долучені позивачем до його адміністративного позову і їх дослідження передувало винесенню Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська ухвали від 08.02.2017 року.

З урахуванням викладеного, заява представника ОСОБА_1 - Іванченко Н.О. про перегляд судового рішення - ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2017 року за нововиявленими обставинами задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, ч. 5 ст.242, ст.ст. 361-369 КАС України,

У х в а л и В:

Відмовити Іванченко Ніні Олександрівні, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , в задоволенні заяви про перегляд судового рішення - ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2017 року за нововиявленими обставинами.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повного тексту ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя Т.О. Кудрявцева