Справа № 200/6758/20-а
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2020-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2020 р. Справа№200/6758/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Арестової Л.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (місце знаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправним та скасування наказу,

У С Т А Н О В И В:

21 липня 2020 року на адресу суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про:

- визнання протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо утримання с заробітної плати ОСОБА_1 коштів на підставі наказу № 88 від 08.04.2019 року;

- скасування частково наказ № 88 від 08.04.2019 року відносно ОСОБА_1 про стягнення коштів на підставі наказу № 88 від 08.04.2019 року як незаконний та протиправний;

- зобов`язання Військову частину НОМЕР_2 повернути ОСОБА_1 безпідставно утримані кошті с заробітної плати на підставі наказу № 88 від 08.04.2019 року.

Позов обґрунтований тим, що на позивача було протиправно накладене утримання з заробітної плати за нестачу майна. Вказує, що з наказом про результати службового розслідування ознайомлена не була, про те, що кошти утримувались з заробітної платні не була обізнана.

Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач правом надання відзиву не скористався.

Ухвалами Донецького окружного адміністративного суду від 21 липня 2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, зобов`язано військову частину НОМЕР_2 припинити утримання з грошового забезпечення ОСОБА_1 коштів за втрату особистого інвентарного майна (каска, бронежилет, приціл тощо), на підставі наказу № 88 від 08.04.2019 до набрання законної сили судовим рішення по цій справі; задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів, зобов`язано військову частину НОМЕР_2 надати завірені належним чином копії документів.

Ухвалою суду від 10 серпня 2020 року відмовлено в задоволені клопотання Військової частини НОМЕР_2 про залишення позовної заяви без розгляду.

21 вересня 2020 року ухвалою суду вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів. Призначено підготовче засідання на 07 жовтня 2020 року. Повторно витребувано документи по справі.

Ухвалою суду від 07 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 27 жовтня 2020 року.

Сторони до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням вказаних приписів процесуального законодавства, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження 27 жовтня 2020 року.

Дослідивши обставини справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є громадянкою України та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Військова частина НОМЕР_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Позивач проходить службу у ВЧ НОМЕР_2 , військове звання старший сержант, що підтверджується записами військового квитка серії НОМЕР_4 :

- з 25.04.2018 року на посаді старшого діловоду тилу (наказ від 25.10.2018 року № 106);

- з 20.07.2018 року на посаді начальника складу (наказ від 20.07.2018 року № 198),

- з 31.07.2018 року на посаді діловод тилу (наказ від 31.07.2018 року № 116-РС).

В матеріалах справи наявний наказ командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 08.04.2019 року № 88 «Про результати службового розслідування», у якому зазначено, що за результатами проведеного службового розслідування винним у виникненні різниці між даними та фактичною наявністю майна виявилось, що водій автомобільного взводу підвозу боєприпасів групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 молодший сержант ОСОБА_2 , командир відділення зв`язку групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 молодший сержант ОСОБА_3 , діловод тилу військової частини НОМЕР_2 молодший сержант ОСОБА_1 , які перебуваючи на посаді начальника складу взводу матеріального забезпечення та несли матеріальну відповідальність за майно речової служби, не вжили всіх заходів щодо обліку, наявності, стану та комплектності речового майна і умов його зберігання.

Так як під час розслідування було встановлено, що відсутні бронежилети були передані до військової частини НОМЕР_5 та військової частини НОМЕР_6 , то збитки нестачі речового майна нанесені державі на суму вказаній у довідці - розрахунок наданій начальником речової служби становлять 263 590,88 гривень.

Наказано службове розслідування за фактом нестачі та надлишків речової служби військової частини НОМЕР_2 вважати завершеним.

У п. 5 вказаного наказу зазначено, що згідно розділу ІІІ пункту 14 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, діловода тилу військової частини НОМЕР_2 молодшого сержанта ОСОБА_1 притягнуто до повної матеріальної відповідальності та стягнути грошову суму 87 863,63 гривень.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, вказано, що службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" (п. 7 ч. 2 розділу І).

Так, розділом IІІ вказаного Положення визначено, що рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць.

Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

Розділом IV вказано, що особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані:

дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення;

виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника;

розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Розділом VI врегульовано порядок прийняття рішення за результатами службового розслідування.

За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.

Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення.

У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.

Суду не надано доказів ознайомлення позивача з відповідним оскаржувальним наказом, що є порушенням діючого порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України.

Також, спірні відносини унормовані Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим постановою Верховної ради України від 23 червня 1995 № 243/95-ВР (чинним на момент виникнення спірних відносин).

Пунктом 2 цього Положення передбачено, що відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Згідно з пунктом 3 положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності:

а) заподіяння прямої дійсної шкоди;

б) протиправної їх поведінки;

в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди;

г) вини у заподіянні шкоди.

Протиправною визнається така поведінка (дія чи бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки.

Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинене ним умисно чи з необережності.

Відповідно до пункту 16 Положення розмір заподіяної державі шкоди визначається за фактичними втратами на підставі даних обліку виходячи з вільних оптово-роздрібних чи договірних цін, що діють на період розгляду питання про матеріальну відповідальність, а в разі відсутності таких даних - за цінами, що обчислюються в порядку, який визначається Міністерством економіки України.

Обчислення розміру шкоди, що підлягає відшкодуванню, провадиться з урахуванням зносу військового майна за встановленими нормами.

У разі виявлення недостачі майна, термін експлуатації якого на день ревізії (перевірки) чи інвентаризації закінчився, або у разі неможливості встановити час його втрати відшкодування заподіяної шкоди провадиться в розмірі 25 відсотків, а для госпрозрахункових підприємств, установ та організацій - у розмірі

50 відсотків первинної вартості майна, якого не вистачає (з урахуванням коефіцієнта кратності).

Сума стягнень за втрачене майно може бути зменшена командиром (начальником) військової частини за письмовим дозволом вищого за підлеглістю командира (начальника), а у випадках, передбачених законодавством України, - судом, залежно від обставин, за яких заподіяно шкоду, ступеня вини та матеріального стану винної особи, за винятком випадків заподіяння шкоди злочинними діями, вчиненими в особистих корисливих цілях.

За правилами пункту 17 Положення командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини.

У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

За висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної

суми.

Розслідування призначається письмовим розпорядженням командира (начальника) військової частини, який має право прийняти рішення про притягнення військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного до матеріальної відповідальності.

Пунктом 19 Положення передбачено, що розслідуванням повинно бути встановлено:

в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка;

якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду;

вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено;

умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду;

чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків;

ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами;

умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки.

Суд звертає увагу, що позивач займала посаду начальника складу з 20.07.2018 року по 31.07.2018 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року по справі № 200/14180/19-а (за позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дії відповідача щодо утримання з заробітної плати позивача коштів за втрату особистого інвентарного майна (каска, бронежилет, приціл, тощо) на підставі наказу від 04 квітня 2019 року №88; скасування наказу відповідача від 04 квітня 2019 року №88 в частині стягнення коштів за втрату особистого інвентарного майна (каска, бронежилет, приціл, тощо) з позивача, як незаконний та протиправний; зобов`язання відповідача повернути позивачу безпідставно утримані кошти за втрату особистого інвентарного майна (каска, бронежилет, приціл, тощо) з заробітної плати, які утримані на підставі наказу від 04 квітня 2019 року №88.) доведено, що факт нестачі зафіксовано у січні 2019 року. При цьому, в матеріалах справи наявний Акт інвентаризації майна речової служби військової частини НОМЕР_2 від 26.12.2018 року, яким вказано, що при передачі майна до наступної відповідальної особи в термін з 30.11.2018 по 19.12.2018 року, комісією ВЧ НОМЕР_2 складено акт, згідно з яким фактична наявність матеріальних цінностей при передачі частково відповідає обліковим даним Виявлено нестачу на загальну суму 10 384, 56 грн. та надлишок на загальну суму 886,65 тис. грн.

За період з моменту передачі позивачем матеріальних цінностей до проведення інвентаризації змінилось декілька осіб, відповідальних за зберігання цього майна.

Як вбачається з акту розслідування їх також солідарно притягнуто до матеріальної відповідальності за це ж порушення.

При цьому, у акті не встановлено якими конкретно неправомірними діями позивача заподіяно шкоду.

Суд зазначає, що юридична відповідальність є індивідуальною. Це означає, що особа може нести відповідальність лише в разі вчинення нею діянь, які є об`єктивною стороною порушення. Не може йтися про відповідальність особи, коли не доведено вчинення діяння саме нею.

Факт вчинення відповідних діянь має бути доведений належними доказами та не може ґрунтуватися на припущеннях.

У спірному ж випадку, декількох осіб притягнуто до відповідальності без встановлення факту вчинення конкретно цими особами проступку.

Така колективна відповідальність є незаконною, а значить відповідний наказ підлягає скасуванню.

Враховуючи, що на виконання цього наказу з позивача утримувалися кошти із грошового забезпечення, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повернути такі кошти.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 139, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (місце знаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправним та скасування наказу задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо утримання с заробітної плати ОСОБА_1 коштів на підставі наказу № 88 від 08.04.2019 року.

Скасувати частково наказ № 88 від 08.04.2019 року відносно ОСОБА_1 про стягнення коштів на підставі наказу № 88 від 08.04.2019 року як незаконний та протиправний.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 повернути ОСОБА_1 безпідставно утримані кошті с заробітної плати на підставі наказу № 88 від 08.04.2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 27 жовтня 2020 року.

Суддя Л.В. Арестова