Справа № 120/4171/20-а
Суддя: Свентух Віталій Михайлович
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 жовтня 2020 р. Справа № 120/4171/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Свентуха Віталія Михайловича,

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука В.В.,

представника позивача: Чернілевської Р.В.,

представника відповідача: Лозінської І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Лайн" до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

до Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерго Лайн" до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначив, що Головним управлінням ДПС у Вінницькій області протиправно прийнято податкове повідомлення-рішення № від 09.07.2020 року у якому сума завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду становить 119036,00 грн.

Ухвалою суду від 18.08.2020 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 01.09.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 01 жовтня 2020 року.

24.09.2020 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки за відсутності факту придбання товарів чи послуг відповідні суми не можуть включатись до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактично господарська операція не здійснювалась, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Таким чином, операція з придбання послуг у ТОВ "Енерго Лайн" не підтверджується на предмет реального їх проведення.

Отже, зважаючи на вищевикладене, вважають, що прийняте Головним управлінням ДПС у Вінницькій області податкове повідомлення-рішення № від 09.07.2020 року є правомірним, оскільки порушення має місце, а відтак не підлягає задоволенню.

Ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, занесеної секретарем судового засідання до протоколу судового засідання 01.10.2020 року, у судовому засіданні оголошено перерву до 13.10.2020 року.

Ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, занесеної секретарем судового засідання до протоколу судового засідання 13.10.2020 року, розгляд справи відкладено до 20.10.2020 року.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини які викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши подані сторонами докази, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд встановив наступне.

На підставі наказу Головного управління ДПС у Вінницькій області від 25.05.2020 року №1769 посадовими особами Головного управління ДПС у Вінницькій області проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Лайн".

За результатами проведеної перевірки Головним управлінням ДПС у Вінницькій області складено акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки №1121/05-01/40334879 від 11.06.2020 року /а.с. 8-15/.

Перевіркою встановлено порушення пункту 44.1 статті 44, пункту 198.1 статті 198, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI в результаті чого платником завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за серпень 2019 року на суму 119036 грн.

Зокрема, відповідач вказує, що ТОВ "Енерго Лайн" завищено податковий кредит на суму 119035,81 грн. по декларації за серпень 2019 року за рахунок відображення в складі податкового кредиту ПДВ операцій по придбанню товару на суму 714214,82 грн. в тому числі ПДВ 119035,81 грн. у ТОВ "САН-ФЛОРІН ГРУП".

09.07.2020 року Головним управлінням ДПС у Вінницькій області прийнято податкове повідомлення-рішення №, у якому вказано, що на підставі акта перевірки №1121/0501/40334879 від 11.06.2020 року встановлено порушення пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI і зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість. Сума завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду становить 119036 грн.

Вважаючи таке податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Визначення господарської діяльності відображене в пункті 14.1.36 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), відповідно до якого - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Так, пунктом 44.1 статті 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 44.2 статті 44 ПК України, для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до договору поставки товару №188/20/07/2019 від 20.07.2020 року ТОВ "Сан-Флорін Груп" (продавець) зобов`язується відпустити, а ТОВ "Енерго Лайн" (покупець) прийняти й оплатити на умовах викладених у договорі товар, асортимент, кількість і ціна якого вказується в рахунку-фактурі.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що приймання продукції здійснюється покупцем при наявності товаросупроводжувальних документів за наступним переліком: рахунок-фактура; видаткова накладна; паспорт або сертифікат якості підприємства-виробника та/або експлуатаційні документи, що входять до комплекту постачання виробників.

Відповідно до пункту 6.1 договору розрахунки по даному договору здійснюються в національній валюті України (гривня) або безготівковій грошовій формі.

Датою оплати товару вважається дата надходження коштів на поточний рахунок продавця (пункт 6.2 договору).

Згідно з пунктом 7.1 договору продавець зобов`язаний відпустити покупцеві товар на умовах, викладених у даному договорі. Передати покупцеві на товар, що відпускається, наступні документи: оригінал рахунку фактури; оригінал видаткової накладної; податкову накладну в електронному вигляді; сертифікат якості заводу-виробника (завіреною продавцем копією).

У пункті 7.2 договору вказано, що покупець зобов`язаний зробити оплату товару згідно пунктів 6.1 і 6.2 даного договору. Прийняти товар за ціною й на умовах поставки, викладених у даному договорі.

Реальність господарської операції між ТОВ "Енерго Лайн" та ТОВ "Сан-Флорін Груп" підтверджується договором поставки товару №188/20/07/2019 від 20 липня 2019 року, договорами найму (оренди) транспортних засобів, видатковими накладними №0001589, №0001590, №0001591, №0001592, №0001593, №0001594 від 28 серпня 2019 року та №0001605, №0001603, №0001604 від 30 серпня 2019 року, рахунками на оплату №0004593, №0004594, №0004595, №0004596, №0004597, №0004598 від 28 серпня 2019 року та №0004611, №0004610, №0004609 від 30 серпня 2019 року, платіжними дорученнями №523, №571, №572, №570, оборотно-сальдовими відомостями по рахунках за серпень 2019 року №631, №6432, №10 та №703, договором виконання робіт №54 від 11 червня 2019 року, актом списання товарів №80 від 30 вересня 2019 року, договором підряду №63087 від 02 вересня 2019 року, локальними кошторисами на будівельні роботи, договором підряду №62341 від 02 вересня 2019 року, наказами ТОВ "Енерго Лайн" про направлення у відрядження працівників №30/19 та №31/19 від 27.08.2019 року, штатним розписом ТОВ "Енерго Лайн" від 01 серпня 2019 року, актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №25 від 11 вересня 2019 року, довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2019 року, виписками по рахунках ТОВ "Енерго Лайн", актами списання товарів №80, №96, №104, №105, №106, №107 від 30 вересня 2019 року.

Проведення господарських операцій суб`єкта господарювання, за змістом статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" №996-ХIV від 16.07.1999 року, підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік.

Згідно із частиною другою статті 3 Закону №996-ХIV, на даних бухгалтерського обліку базується фінансова, податкова, статистична та інша звітність. Таким чином первинні документи по відображенню господарчих операцій є основою для податкового обліку.

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг з метою їх використання у своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Судом досліджені первинні документи, зокрема, договір поставки товару №188/20/07/2019 від 20 липня 2019 року /а.с. 23/, договори найму (оренди) транспортних засобів /а.с. 19-22/, видаткові накладні /а.с. 24-32/, рахунки на оплату /а.с. 33-41/, платіжні доручення /а.с. 42-45/, оборотно-сальдові відомості по рахунках за серпень 2019 року /а.с. 46-49/, договір на виконання робіт №54 від 11 червня 2019 року /а.с. 78-79/, акт списання товарів №80 від 30 вересня 2019 року /а.с. 80/, договори підряду /а.с. 81-82, 89-90/ , локальні кошториси на будівельні роботи /а.с. 84-88, 92-101/, накази ТОВ "Енерго Лайн" про направлення у відрядження працівників /а.с. 102-103/, штатний розпис ТОВ "Енерго Лайн" від 01 серпня 2019 року /а.с. 104/, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №25 від 11 вересня 2019 року /а.с. 110/, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2019 року /а.с.111-113/, виписки по рахунках ТОВ "Енерго Лайн" /а.с. 114-119/, акти списання товарів /а.с. 120-125/.

Таким чином, фактичне виконання господарських операцій між ТОВ "Енерго Лайн" та ТОВ "Сан-Флорін Груп" підтверджено як договором поставки товару, так і належним чином оформленими первинними документами, складеними в процесі виконання цього договору, які у повній мірі відображають зміст господарських операцій та їх вартісні показники.

Посилання відповідача на неможливість виконання ТОВ "Сан-Флорін Груп" операції з придбання товарів наявним трудовим ресурсом, суд вважає необґрунтованими, оскільки відсутність у контрагента матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем.

При цьому, в обґрунтування прийняття спірного податкового повідомлення-рішення відповідачем не наведено обставин, які б вказували на безтоварність операцій. Висновки відповідача ґрунтуються на даних податкової інформації щодо контрагентів, а не з аналізу суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, що, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання договору за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

Відсутність у контрагента добросовісного платника податку матеріальних та трудових ресурсів, не виключає можливості реального виконання таким платником господарської операції, та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем (постанова Верховного Суду від 01.10.2019 у справі №804/9072/16).

Необхідно зауважити, що залучення ресурсів для постачання товарів позивачу могло відбуватись без оформлення трудових відносин з працівниками та без укладання відповідних цивільно-правових договорів щодо придбання товарів. У такому разі може йти мова про порушення контрагентами позивача вимог законодавства при оформленні відносин з отримання певних ресурсів.

Аналогічного висновку дійшов Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові №120/712/20-а від 15 жовтня 2020 року.

Надаючи оцінку посиланням відповідача на відсутність факту реального походження (виробництва або ввезення на митну територію України) матеріалів, призначених для електромонтажних робіт, придбаних ТОВ "Енерго Лайн" у контрагента ТОВ "Сан-Флорін Груп", суд враховує позицію Верховного Суду у постановах від 27 лютого 2020 року (справи № 813/7081/14, № 814/120/15), від 3 жовтня 2019 року (справа № 813/4079/15), від 10 вересня 2019 року (справа №814/2412/17) у яких вказано, що наслідки для податкового обліку створює фактичний рух активів за результатами здійснення господарських операцій, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту, і вказана обставина є визначальною для дослідження судами.

На підтвердження отримання від ТОВ "Сан-Флорін Груп" товару, позивачем надано наступні документи: договір поставки товару №188/20/07/2019 від 20 липня 2019 року, договори найму (оренди) транспортних засобів, видаткові накладні, рахунки на оплату, платіжні доручення, оборотно-сальдові відомості по рахунках за серпень 2019 року, виписки по рахунках ТОВ "Енерго Лайн".

В підтвердження використання придбаних товарів у ТОВ "Сан-Флорін Груп" надано договір на виконання робіт №54 від 11 червня 2019 року, акт списання товарів №80 від 30 вересня 2019 року, договори підряду, локальні кошториси на будівельні роботи, накази ТОВ "Енерго Лайн" про направлення у відрядження працівників, штатний розпис ТОВ "Енерго Лайн" від 01 серпня 2019 року, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №25 від 11 вересня 2019 року, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2019 року, акти списання товарів.

Всі надані товариством документи підписані відповідальними посадовими особами та скріплені печатками юридичних осіб, крім того, містять інші відомості та реквізити, наявність яких визнана обов`язковою частиною 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Представник відповідача вказує, що за даними Єдиного реєстру податкових накладних перевіркою встановлена реалізація матеріалів, призначених для електромонтажних робіт продавцем ТОВ "АРІОЗО РІТЕЙЛ" через транзитні суб`єкти ТОВ "БЛІК УНІВЕРС" та ТОВ "Сан-Флорін Груп" кінцевому споживачу ТОВ "ЕНЕРГО ЛАЙН" в серпні 2019 року. Для підтвердження факту походження, тобто, законного введення в обіг даного товару ТОВ "АРІОЗО РІТЕЙЛ" мав би бути виробником, імпортером або покупцем даного товару.

Але за даними ЄРПН ТОВ "АРІОЗО РІТЕЙЛ" з початку діяльності до серпня 2019 року задекларувало придбання значного обсягу продуктів харчування, кондитерських виробів, побутової техніки, кормів для тварин, будівельних матеріалів, одягу, тютюнової продукції та інших товарів. При цьому матеріалів, призначених для електромонтажних робіт, реалізація яких була задекларована покупцю ТОВ "БЛІК УНІВЕРС" та в подальшому ТОВ "Сан-Флорін Груп" і ТОВ "АРІОЗО РІТЕЙЛ" не купувало, не виробляло та не ввозило з-за меж митної території України. Номенклатура реалізації ж в даному періоді складалася з овочів та фруктів, насіння, одягу та взуття бувшого у використанні, різних послуг (консультаційних, ремонтних та інших). В цілому номенклатура придбання ТОВ "АРІОЗО РІТЕЙЛ" за весь , період діяльності абсолютно не відповідає номенкларурі продажу.

Таким чином, походження документально оформленого постачання відповідної кількості матеріалів не підтверджується фактом (джерелом) його законного введення в обіг або реального задекларованого виробництва, а тому це свідчить про нереальність господарської операції між ТОВ "Енерго Лайн" та ТОВ "Сан-Флорін Груп".

Оцінюючи такі доводи відповідача суд вказує, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, в тому числі і складена з причин неможливості проведення документальних перевірок, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

З огляду на встановлені обставини у справі, а також беручи до уваги індивідуальний характер юридичної відповідальності особи, суд доходить висновку, що у разі порушення контрагентом платника податків чинного законодавства, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи, у зв`язку з чим право платника податків, тобто позивача, на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третьою особою.

Нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише допущеними контрагентом порушеннями вимог законодавства або недостатньою кількістю у контрагента трудового ресурсу для самостійного виконання договірних зобов`язань. Якщо вказаний контрагент допустив такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо нього, адже законом іншого не передбачено.

Судовий контроль не призначений перевіряти економічну доцільність рішень, що приймаються суб`єктами господарювання, які у сфері господарської діяльності наділені самостійністю та широкою дискрецією (зокрема, при виборі контрагентів, вирішенні питання щодо необхідності залучення третіх осіб до виконання своїх господарських зобов`язань тощо).

При дотриманні контрагентом законодавчо встановлених вимог щодо оформлення відповідних документів підстави для висновку про недостовірність або суперечливість відомостей, зазначених у таких первинних документах, відсутні, якщо не встановлені обставини, що свідчать про обізнаність покупця про зазначення продавцем недостовірних відомостей.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові №340/422/19 від 04 червня 2020 року.

В свою чергу, відповідачем, не надано доказів, які б свідчили про узгодженість дій позивача з контрагентом з метою незаконного отримання податкової вигоди або його обізнаності з такими діями контрагента.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, з огляду на результат розгляду справи та з урахуванням вказаної норми КАС України на користь позивача належить стягнути 2102 грн. судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, ст. 14, 44, 134, 193, 194 Податкового кодексу України, ст. 3, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" №996-ХIV від 16.07.1999 року, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області від 09 липня 2020 року №.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Лайн" (вул. Данила Галицького, 29, оф. 207, м. Вінниця, 21000, понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 2102 (дві тисячі сто дві гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення у повному обсязі складено 26.10.2020 року.

Суддя Свентух Віталій Михайлович