Справа № 420/9425/20
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2020-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9425/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул..Канатна,83, м.Одеса, 65012) про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повернути помилково сплачений збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за придбання нерухомого майна у розмірі 3991,47 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за результатом якого позивач просить:

зобов`язати Відповідача повернути помилково сплачений збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за придбання нерухомого майна у розмірі 3991,47 грн. (три тисячі дев`ятсот дев`яносто одна гривня сорок сім копійок);

стягнути на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування вимог позову ОСОБА_1 зазначає, що у зв`язку із придбанням нерухомого житла він у відповідності до п.9 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» сплатив відповідний внесок у розмірі 1% від суми договору. Згодом позивачем встановлено, що він не є платником збору, а тому звернувся до пенсійного органу із заявою про повернення сплаченої суми збору на пенсійне страхування, однак отримав відмову, вмотивовану неможливістю встановлення факту придбання житла вперше. Позивач категорично не погоджується із позицією пенсійного органу та вважає, що саме держава не виконала свій обов`язок запровадити внутрішню процедуру встановлення факту придбання нерухомого майна вперше, що сприяло б юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси особи, тому негативні наслідки вказаної бездіяльності мають покладатися саме на державу, а не на нього.

Ухвалою суду від 28.09.2020 року судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі.

21.10.2020 року за вх.№43949/20 від представника Головного управління ПФУ в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, у якому викладено доводи на заперечення проти заявлених позовних вимог. Так, представник Головного управління вказує, що повністю перевірити факт непридбання житла попередньо неможливо, адже Державний реєстр прав на нерухоме майно включає в себе відомості лише у 01.01.2013 року, а перевірити інформацію за попередні періоди пенсійний орган не взмозі. З огляду на це суб`єкт владних повноважень не може з дотриманням ст.19 Конституції України задовольнити заяву позивача, а тому позов задоволенню не підлягає.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

Під час розгляду справи судом встановлено, 19 червня 2018 року між мною ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчено нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Одеська обл., ОСОБА_4 та зареєстровано в реєстрі за № 598, згідно якого я придбала квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Продаж здійснено за 399147,00 грн.

Згідно Квитанції №150910027 від 19.06.2018 року позивачем сплачено суму збору на пенсійне страхування за придбання нерухомого майна 3991,47 грн.

07.07.2020 року позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Одеській області із заявою про формування та подання до Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області подання про повернення сплаченого збору, оскільки він не є платником збору на пенсійне страхування у розмінні п.9 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування».

22.07.2020 року листом за №1500-0502-8/49572 пенсійний орган повідомив про те, що повністю перевірити факт непридбання житла попередньо неможливо, адже Державний реєстр прав на нерухоме майно включає в себе відомості лише у 01.01.2013 року, а тому надання позивачу подання на повернення збору є неможливим.

Не погоджуючись із отриманою відмовою позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом.

Відповідно до ст.8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 9 статті 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов`язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Пунктом 8 частини першої статті 2 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що об`єктом оподаткування є для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» врегульовано Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 1998 року № 1740.

Згідно з абзацом першим пункту 15-1 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Відповідно до пункту 15-3 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 3 вересня 2013 року № 787 (надалі Порядок №787).

Відповідно до п.5 Порядку №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили. У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної податкової служби України (далі - органи ДПС) та органи Державної митної служби України (далі - органи Держмитслужби)) подання подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС, органи Держмитслужби, до Казначейства подається висновок, погоджений з відповідним місцевим фінансовим органом, у випадках повернення податків, зборів, пені, платежів, що зараховані до місцевих бюджетів або підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами. Надання та погодження висновку здійснюється відповідно до Порядку інформаційної взаємодії Державної фіскальної служби України, її територіальних органів, Державної казначейської служби України, її територіальних органів, місцевих фінансових органів у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 11 лютого 2019 року № 60, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 квітня 2019 року за № 370/33341, та Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18 липня 2017 року № 643, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09 серпня 2017 року за № 976/30844. Подання подається платником разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету. У разі повернення судового збору (крім помилково зарахованого) до органу Казначейства подається копія судового рішення, засвідчена належним чином. Копія судового рішення, засвідчена належним чином, подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету. Заява про повернення коштів з бюджету складається платником у довільній формі з обов`язковим зазначенням такої інформації: причина повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи у готівковій формі. У заяві платник може визначити довірену особу для отримання коштів, що мають бути повернені йому з бюджету. У такому разі до заяви про повернення коштів з бюджету додаються довіреність на отримання коштів довіреною особою, засвідчена згідно з вимогами Цивільного кодексу України, та копія паспорта довіреної особи.

Згідно пунктів 10,11 Порядку №787 заява та подання або копія судового рішення, засвідчена належним чином, подається до відповідного органу Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету. Платник подає до відповідного органу Казначейства заяву та подання, дати складання яких не перевищують 30 календарних днів, з урахуванням норм частини другої статті 255 Цивільного кодексу України. Подання або копія судового рішення, засвідчена належним чином, повертається відповідними органами Казначейства надавачам без виконання у таких випадках: 1) перевищення встановлених законодавством строків надання заяви та подання до органу Казначейства; 2) невідповідність інформації, викладеної у заяві платника, даним, наведеним у поданні або копії судового рішення, засвідченій належним чином, або даним органу Казначейства про зарахування коштів до бюджету; 3) надання заяви та подання або копії судового рішення, засвідченої належним чином, не за призначенням; 4) надання заяви та подання або копії судового рішення, засвідченої належним чином, неуповноваженою особою; 5) порушення встановлених вимог щодо оформлення подання або копії судового рішення.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

У матеріалах справи наявна Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якої за запитом « Тип особи: фізична особа; РНОКПП НОМЕР_1 » у якості реєстраційного номеру наявна інформація про об`єкт нерухомого майна, саме придбаний позивачкою,- квартира за адресою: АДРЕСА_2 , придбану за договором купівлі-продажу від 19.06.2018 року.

Будь-яка інша інформація про придбання нерухомого майна відсутня, у тому числі відсутні відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Таким чином, оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є територіальні органи ПФУ, то саме на Управління ПФУ покладено обов`язок щодо формування та надання платнику подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання ним житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за ним будь-якого іншого нерухомого майна та свідчили б про відсутність у нього права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано.

Твердження пенсійного органу про неможливість встановлення факту первинного придбання житла суд не приймає до уваги, адже в Україні відсутній механізми перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість, втім це не може ставитись у провину позивача та впливати на можливість реалізації ним своїх прав. Іншими словами, з точки зору суб`єкта владних повноважень, наявність визначеного у Законі права особи на звільнення від сплати збору на пенсійне страхування нівелюється відсутністю належного способу перевірки підстав для такого звільнення, що, на переконання суду, є недопустимим.

Суд погоджується із позицією позивача щодо того, що саме держава не виконала свій обов`язок запровадити внутрішню процедуру встановлення факту придбання нерухомого майна вперше, що сприяло б юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси особи, то негативні наслідки вказаної бездіяльності мають покладатися саме на державу, тому відмова Управління у складенні подання є протиправною.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у Постанові від 21.08.2018 року у справі №819/657/17, а також у постановах Верховного Суду від 20 березня 2018 року (справа № 819/1249/17), від 19 червня 2018 року (справа № 819/1554/16) який суд застосовує на підставі ч.5 ст.242 КАС України.

Відповідно до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (PincovdandPine v. The Czech Republic), «Ґаші проти Хорватії» (Gashiv. Croatia), «Трго проти Хорватії» (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу «належного урядування», згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

З огляду на зазначене суд вважає за можливе зобов`язати Головне управління ПФУ в Одеській області сформувати та надати подання про повернення ОСОБА_1 збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 3991,47 грн., проте не до органу Держказначейства, а саме позивачу, оскільки саме позивач як платник має подати до органу Держказначейства особисту заяву разом з поданням згідно п.5 Порядку №787.

Суд звертає увагу, що у відповіді на звернення позивача Головне управління ПФУ в Одеській області обґрунтовувало неможливість надання саме ОСОБА_1 , а не до органу Держказначейства, подання про повернення збору, як то і передбачено пунктом 5 Порядку №787.

Відповідачем не доведена правомірність наданої відмови, а його доводи спростовуються вищенаведеним аналізом спірних правовідносин.

Відповідно до ч.1,2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

На підставі встановлених судом обставин, за результатом оцінки наявних письмових доказів суд дійшов висновку, що для належного захисту прав позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та задовольнити позов шляхом: визнання протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо складання подання про повернення ОСОБА_1 помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 3991,47грн. згідно квитанції №150910027 від 19.06.2018 року за її заявою від 07.07.2020р. та зобов`язання Головного управління ПФУ в Одеській області скласти та надати ОСОБА_1 подання про повернення ОСОБА_1 збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 3991,47грн. сплаченого згідно квитанції №150910027 від 19.06.2018 року за її заявою від 07.07.2020р.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн. (а.с.3), отже на підставі ст.139 КАС України суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління ПФУ в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суми сплаченого судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул..Канатна,83, м.Одеса, 65012, ) про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повернути помилково сплачений збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за придбання нерухомого майна у розмірі 3991,47 грн. - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул..Канатна,83, м.Одеса, 65012, ) щодо складання подання про повернення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 3991,47грн. згідно квитанції №150910027 від 19.06.2018 року за її заявою від 07.07.2020р.

Зобов`язати Головне управління ПФУ в Одеській області (вул..Канатна,83, м.Одеса, 65012, ) скласти та надати ОСОБА_1 подання про повернення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 3991,47грн. сплаченого згідно квитанції №150910027 від 19.06.2018 року за її заявою від 07.07.2020р.

Стягнути з Головного управління ПФУ в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко

.