Справа № 620/4052/20
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2020-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2020 року м. Чернігів Справа № 620/4052/20

Чернігівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Падій В.В., розглянувши, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просить суд:

1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не зарахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 15.09.1994 по 31.07.1995, з 14.06.1996 по 31.12.1997.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 15.09.1994 по 31.07.1995, з 14.06.1996 по 31.12.1997 та здійснити перерахунок пенсії з дати її призначення, з урахуванням раніше виплачених сум.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач вказує на порушення відповідачем у спірних правовідносинах чинного законодавства України на момент їх виникнення, що стало підставою для його звернення до суду. Зазначає, що відсутність інших документів на підтвердження трудового стажу не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого ним трудового стажу, а відмова відповідача в зарахуванні спірного стажу порушує принцип рівності особи перед законом.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 28.09.2020 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та встановлено відповідачу 15-денний строк, з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позов або заяви про визнання позову.

Відповідачем, у встановлений судом строк, подано до суду відзив на позов, в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, виходячи з того, що у трудовій книжці позивача наявний запис №16 про роботу останнього, з 15.09.1994 по 31.07.1995, на посаді начальника столярного цеху у Приватному підприємстві «Валдай», але як вбачається з запису, у трудову книжку не внесено запису про назву підприємства, на яке прийнято останнього. Щодо запису за №17 у трудовій книжці позивача про обрання його, з 14.06.1996, на посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича комерційна фірма «Явір-2», відповідач стверджує, що запис про обрання на посаду директора товариства не підтверджує трудових відносин позивача з даним підприємством, оскільки запис зроблено на підставі протоколу установчих зборів товариства, який не є наказом або іншим документом, що може підтверджувати трудові відносини.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що позивач 24.04.2020 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком (а. с. 48).

Згідно із розпорядженням про призначення/перерахунку пенсії за віком від 21.05.2020 позивачу для призначення пенсії зараховано 38 років 11 місяців та 25 днів страхового стажу; періоди роботи, з 15.09.1994 по 31.07.1995 та з 14.06.1996 по 31.12.1997, відповідачем не зараховані до загального трудового стажу позивача (а.с. 45-47).

Листом від 02.06.2020 № 2500-0216-8/19691 відповідач повідомив позивачу, що при опрацюванні документів, згідно заяви від 24.04.2020, щодо первинного призначення пенсії за віком, до загального стажу не враховано період роботи, з 15.09.1994 по 31.07.1995; для зарахування в стаж даного періоду роботи необхідно надати уточнюючу довідку та довідку про перейменування підприємства (при необхідності).

Як зазначає позивач в своїй позовній заяві, він отримав також усне роз`яснення про відсутність підстав для зарахування страхового стажу за період, з 14.06.1996 по 31.12.1997.

Для підтвердження стажу роботи за період, з 14.06.1996 по 31.12.1997, позивач 28.05.2020, через портал електронних послуг Пенсійного фонду України, звернувся із заявою про перерахунок пенсії за віком, до якої додав кольорову копію протоколу установчих зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича комерційна фірма «Явір-2» від 22.05.1996, згідно якого, поміж іншого, зазначалось, що позивача обрано директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича комерційна фірма «Явір-2» та довідку від 28.05.2020 №1 про те, що з 14.06.1996 по теперішній час позивач працює на посаді директора зазначеного товариства (а.с. 56-63).

Позивач зазначає, що після подання заяви від 28.05.2020 на його електронну адресу, надійшов лист в якому повідомлялось, що для зарахування в стаж періоду роботи, з 14.06.1996 по 31.12.1997, необхідно до наданих документів додати документ про державну реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича комерційна фірма «Явір-2» та кольорову сканкопію оригіналу паспорта.

Відповідач, розглянувши заяву позивача від 28.05.2020, рішенням, яке оформлено протоколом від 05.06.2020 №02, відмовив у перерахунку пенсії за віком з додаванням стажу з підстав, що основним документом, що підтверджує стаж роботи - є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про період роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про період роботи. Довідка від 28.05.2020 №1, видана Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробнича комерційна фірма «Явір-2» не містить підстав для видачі (а.с. 52).

Позивач 09.06.2020 втретє звернувся до відповідача із заявою про призначення/перерахунок пенсії за віком, до якої долучив копії свідоцтва про реєстрацію юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича комерційна фірма «Явір-2» від 14.06.1996, серії А00, №102960 та виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 12.09.2019, в якій ОСОБА_1 вказаний керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича комерційна фірма «Явір-2» (а.с. 61-63).

Відповідач, розглянувши заяву позивача від 09.06.2020, рішенням, яке оформлено протоколом від 17.06.2020 №02, відмовив позивачу у перерахунку пенсії за віком з додаванням стажу, з аналогічних підстав, визначених у рішенні відповідача, яке оформлено протоколом від 05.06.2020 №02 (а.с. 54).

Не погоджуючись з рішеннями про відмову щодо зарахування до стажу періодів роботи, з 15.09.1994 по 31.07.1995 та з 14.06.1996 по 31.12.1997, позивач звернувся за захистом свої прав до суду.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд застосовує джерела правового регулювання у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, та зважає на наступне.

Так, у відповідності до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до статті 1 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

У свою чергу правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Закон №1058-IV розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування та визначає, зокрема, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону №1058-ІV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV, який набрав чинності з 01.01.2004, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Таке ж визначення містить і частина 1 статті 24 Закону №1058-IV, яка передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За статтею 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Таким чином, до 01.01.2004 стаж підтверджується документально, в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV.

Як вбачається з предмету спору, у даній справі не є спірним питання щодо призначення позивачу пенсії, а дослідженню підлягає правомірність рішення відповідача щодо відмови у зарахуванні періодів роботи позивача, з 15.09.1994 по 31.07.1995 та з 14.06.1996 по 31.12.1997 до загального страхового стажу позивача.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Таким чином, основним документом, який підтверджує наявний стаж роботи є трудова книжка, а інші документи приймаються до уваги виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами про перерахунок пенсії, з врахуванням спірного періоду стажу, з наданням додаткових документів, проте рішеннями відповідача від 05.06.2020 №02 та 17.06.2020 №02 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії, з донарахуванням спірного періоду стажу з підстав, що у трудовій книжці позивача наявний запис №16 про роботу останнього, з 15.09.1994 по 31.07.1995, на посаді начальника столярного цеху у Приватному підприємстві «Валдай», але у трудову книжку не внесено запису про назву підприємства, на яке прийнято останнього. Щодо запису за №17 у трудовій книжці позивача про обрання його, з 14.06.1996, на посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича комерційна фірма «Явір-2», відповідач стверджує, що запис про обрання на посаду директора товариства не підтверджує трудових відносин позивача з даним підприємством, оскільки запис зроблено на підставі протоколу установчих зборів товариства, який не є наказом або іншим документом, що може підтверджувати трудові відносини.

З такими доводами відповідача суд не погоджується з наступних підстав.

З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача, вбачається, що, у період з 15.09.1994 по 31.07.1995 останній працював на посаді начальника столярного цеху (наказ від 13.09.1994 №19/1 - про прийняття на посаду та наказ від 31.07.1995 № 25 про звільнення з посади). Вказаний запис засвідчений печаткою Приватного підприємства «Валдай».

Посилання відповідача на той факт, що у трудову книжку не внесено запису про назву підприємства, на яке прийнято останнього суд вважає необґрунтованим, оскільки запис №16 засвідчений печаткою Приватного підприємства «Валдай», а формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду України для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція була висловлена і Верховним Судом у постановах від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а та від 25.04.2019 у справі №593/283/17, висновки якого, в силу вимог частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Стосовно періоду роботи позивача, з 14.06.1996 по 31.12.1997, на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича комерційна фірма «Явір-2», що підтверджується записом №17 трудової книжки, суд враховує, що позивачем, на вимогу відповідача надавались уточнюючі документи, що підтверджують перебування позивача на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича комерційна фірма «Явір-2»: протокол установчих зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича комерційна фірма «Явір-2» від 22.05.1996 про обрання позивача директором товариства, довідку товариства від 28.05.2020 №1, якою підтверджується факт роботи позивача на посаді зазначеного товариства з 14.06.1996 і по теперішній час, виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 12.09.2019, в якій ОСОБА_1 вказаний керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича комерційна фірма «Явір-2», копію свідоцтва про державну реєстрацію 14.06.1996 Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича комерційна фірма «Явір-2», серії А00, №102960.

Суд вважає, що вказані документи в сукупності підтверджують факт, що в період, з 14.06.1996 по 31.12.1997, позивач перебував на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича комерційна фірма «Явір-2».

Також суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства та не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція підтримана і Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Незважаючи на подані позивачем документи, на підтвердження роботи у спірний період, відповідач протиправно відмовив позивачу у перерахунку призначеної пенсії, з додаванням стажу, своїми рішеннями від 05.06.2020 та 17.06.2020, посилаючись на норми статті 62 Закону №1788-XII та Порядку № 637, без зазначення конкретних підстав.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 2 статті 2 та частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд, керуючись положеннями статті 139 КАС України, враховуючи задоволення позову повністю, суд вважає за необхідне стягнути, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, на користь позивача судовий збір у сумі 840,80 грн.

Керуючись статтями 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не зарахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи, з 15.09.1994 по 31.07.1995 та з 14.06.1996 по 31.12.1997.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи, з 15.09.1994 по 31.07.1995 та з 14.06.1996 по 31.12.1997.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок пенсії, з дати її призначення, з додаванням страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи, з 15.09.1994 по 31.07.1995 та з 14.06.1996 по 31.12.1997, та здійснити виплату, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 та підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського окружного адміністративного суду або до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, код ЄДРПОУ - 21390940).

Суддя В.В. Падій