Справа № 120/1357/20-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2020-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/1357/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Альчук М.П.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

28 жовтня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Вінницька центральна районна клінічна лікарня Вінницької районної ради про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до до Комунального некомерційного підприємства Вінницька центральна районна клінічна лікарня Вінницької районної ради про оскарження дій розпорядника публічної інформації.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 27.04.2020 позов задоволено:

- визнано протиправною бездіяльність Комунального некомерційного підприємства "Вінницька Центральна районна клінічна лікарня" Вінницької районної ради щодо не надання інформації на запит про надання інформації ОСОБА_1 від 24.09.2019 року № 28;

- зобов`язано Комунальне некомерційне підприємство "Вінницька Центральна районна клінічна лікарня" Вінницької районної ради розглянути запит про надання інформації від 24.09.2019 року № 28 та надати ОСОБА_1 інформацію.

- стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 840,80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1330 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Комунального некомерційного підприємства "Вінницька Центральна районна клінічна лікарня" Вінницької районної ради.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням в частині розподілу судових витрат, позивач подав апеляційну скаргу. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судове рішення в частині задоволених позовних вимог сторонами не оскаржується, тому його правомірність в цій частині судовою колегією не переглядається.

Як вбачається з матеріалів справи із прохальної частини позовної заяви, позивач просив стягнути на його користь судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Комунального некомерційного підприємства Вінницька центральна районна клінічна лікарня Вінницької районної ради судові витрати в розмірі 4830 грн.80коп., що складається із судового збору в розмірі 840 грн.80 коп. та витрат на професійну правничу допомогу 3990 грн.

Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1330 грн., виходив з того, що вказані витрати в сумі 3990 грн. є неспівмірними та завищеними. Дослідивши зміст позовної заяви, який складає фактично 6 аркушів та в більшій частині дублює зміст позовних заяв у інших справах Вінницького окружного адміністративного суду за позовом ОСОБА_1 до КНП "Вінницька ЦРКЛ", зокрема у справах за № 120/896/20-а, 120/897/20-а, 120/898/20-а крім того, враховуючи кваліфікацію і досвід адвоката, а також, що дану справу віднесено до незначної складності, суд першої інстанції вважає завищеною кількість витраченого часу на складання позовної заяви.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Про витрати на професійну правничу допомогу зазначено у статті 134 КАС України. Так, частиною 1 цієї статті визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 КАС України).

Приписами частини 4-6 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи, який поніс витрати на професійну правничу допомогу, вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Судом встановлено, що 24.02.2020 року між позивачем ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням "Адвокатська компанія "Якименко та партнери" в особі його президента ОСОБА_2 укладено Договір № 28 про надання правової допомоги.

За умовами цього договору (п. 1.1, 1.2. та 2.1) адвокатське об`єднання приймає на себе доручення Клієнта надавати останньому та в його інтересах оплатну правову допомогу, на умовах, визначених цим Договором, а саме складання позовної заяви про оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядника публічної інформації, у частині доступу до публічної інформації, у зв`язку з ненаданням інформації на запит про надання публічної інформації № 28 від 24.09.2019 року КНП "Вінницька ЦРКЛ".

Адвокату адвокатського об`єднання-Кравчуку Михайлу Олександровичу, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ВН № 000473 від 24.04.2019 року, доручається виконання зазначеного Договору.

Вартість правової допомоги (гонорар) за цим договором зазначається в акті приймання-передачі наданих послуг.

Згідно висновків, викладених Верховним Судом у постанові від 09.04.2019 р. по справі №826/2689/15, надання належних та допустимих доказів на підтвердження витрат, понесених у зв`язку з вчиненням окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, а також часу, витраченого на підготовку позовної заяви та інших процесуальних документів, з урахуванням тривалості розгляду справи, є підставою для задоволення вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу.

У даній справі доказом понесення витрат позивача на правничу допомогу є меморіальний ордер за №37334298.1 від 21.04.2020 року, згідно якого на виконання умов Договору № 28 від 24.02.2020 року позивачка сплатила гонорар у розмірі 3990 грн.

Як слідує з акта приймання-передачі наданих послуг відповідно до Договору про надання правової допомоги № 28 від 24.02.2020 року, а також детального опису робіт (наданих послуг), адвокатом надано позивачці такі юридичні послуги:

- складання позовної заяви про оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядника публічної інформації, у частині доступу до публічної інформації, у зв`язку із ненаданням інформації на запит № 28 від 24.09.2019 року КНП "Вінницька ЦРКЛ" - вартістю 3990 грн.;

- кількість часу, витраченого на складання вище вказаної позовної заяви становить 6 годин. Складність справи - звичайна;

- вартість 1 години часу витраченої на надання послуг становить 665 грн.

Таким чином, загальна вартість наданих послуг відповідно до Договору становить 3990 грн. та розраховувалось наступним чином: 665,00 (грн.) х 6 (год.) = 3990 грн.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням не тільки того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

При цьому, як зазначалося вище, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої винесено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Так, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу саме у розмірі 1330 грн. судом першої інстанції враховано п. 4 ч. 5 ст. 134 КАС України, а саме, що позовна заява складає фактично 6 аркушів та в більшій частині дублює зміст позовних заяв у 3 справах Вінницького окружного адміністративного суду, кваліфікацію і досвід адвоката, а також, що дану справу віднесено до незначної складності.

При цьому, позовна заява по даній категорії справ є типовою і не потребує складних правових досліджень.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 1330 грн., що є співмірною зі складністю справи, а також часом та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Враховуючи вище викладене колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Ватаманюк Р.В.