Справа № 120/4235/19-а
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2020-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/4235/19-а Головуючий у 1-й інстанції: Дончик Віталій Володимирович

Суддя-доповідач: Іваненко Т.В.

22 жовтня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Граб Л.С. Сторчака В. Ю.

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

представника позивача та представника третьої особи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 травня 2020 року (місце ухвалення рішення - м.Вінниця, повний текст складено - 08.05.2020) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної служби морського та річкового транспорту України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної служби морського та річкового транспорту України, у якому просив суд:

- визнати протиправними дії в.о. голови Державної служби морського та річкового транспорту України М. Божко щодо відмови у його призначенні на вакантну посаду заступника директора департаменту-начальника відділу організації державного нагляду за безпекою на морському та річковому транспорті Департаменту державного нагляду та контролю за безпекою на морському та річковому транспорті Державної служби морського та річкового транспорту України;

- зобов`язати голову Державної служби морського та річкового транспорту України призначити його на посаду заступника директора департаменту-начальника відділу організації державного нагляду за безпекою на морському та річковому транспорті Департаменту державного нагляду та контролю за безпекою на морському та річковому транспорті Державної служби морського та річкового транспорту України.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року у задоволенні клопотання третьої особи про залишення адміністративного позову без розгляду - відмовлено.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05 травня 2020 року позов задоволено частково, а саме: визнано протиправну відмову в.о. голови Державної служби морського та річкового транспорту України Миколи Божко у призначенні ОСОБА_2 на вакантну посаду заступника директора департаменту-начальника відділу організації державного нагляду за безпекою на морському та річковому транспорту Департаменту державного нагляду та контролю за безпекою на морському та річковому транспорті Державної служби морського та річкового транспорту України, викладену у листі № 2182/05/14-19 від 15.11.2019 року.

Зобов`язано Державну службу морського та річкового транспорту України повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 15.07.2019 року про призначення на посаду заступника директора департаменту-начальника відділу організації державного нагляду за безпекою на морському та річковому транспорту Департаменту державного нагляду та контролю за безпекою на морському та річковому транспорті Державної служби морського та річкового транспорту України та прийняти мотивоване рішення. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, третя особа без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. В апеляційній скарзі також викладено заперечення на ухвалу суду першої інстанції від 04.03.2020 року, в якому представник третьої особи посилається на приписи ч.3 ст.31 Закону України "Про державну службу", які визначають, що рішення про призначення на посаду державної служби приймається після закінчення строку оскарження результатів конкурсу, а в разі оскарження результатів конкурсу - після прийняття рішення за скаргою суб`єктом розгляду скарги (органом, уповноваженим на розгляд скарги), але не пізніше 30 календарних днів після оприлюднення інформації про переможця конкурсу, якщо інше не передбачено законом. Таким чином, враховуючи те, що результати конкурсу про визначення ОСОБА_2 переможцем цього конкурсу оприлюднені 04.07.2019 року, позивач мав бути призначений на посаду не пізніше 30 календарних днів з дня публікації результатів конкурсу, тобто не пізніше 05.09.2019 року. Отже, саме із 05.08.2019 року у позивача виникло право на позов і обізнаність про наявність факту порушення свої прав, оскільки із даної дати позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав.

В судовому засіданні представник третьої особи підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Представник позивача заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Що стосується, викладених в апеляційній скарзі заперечень на ухвалу суду першої інстанції від 04.03.2020 року, якою ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Початок перебігу строку звернення до суду починається або з моменту, коли особа дізналася про порушення своїх прав, або з моменту, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав. Тобто, чинне законодавство пов`язує початок перебігу строку на звернення до суду із моментом, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про порушення своїх прав та не ставить його в залежність від того, яким саме чином така особа дізналася чи повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

З досліджених обставин справи встановлено, що 15.11.2019 року позивач отримав лист, яким останньому відмовлено у призначенні на посаду заступника директора департаменту-начальника відділу організації державного нагляду за безпекою на морському та річковому транспорті Департаменту державного нагляду та контролю за безпекою на морському та річковому транспорті Державної служби морського та річкового транспорту України. Також позивача повідомлено, що спеціальна перевірка щодо нього закінчена ще у серпні 2019 року.

Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду із даним позовом.

Так, матеріали справи не містять доказів того, що позивач дізнався про відмову у призначенні його на посаду директора департаменту-начальника відділу організації державного нагляду за безпекою на морському та річковому транспорті Департаменту державного нагляду та контролю за безпекою на морському та річковому транспорті Державної служби морського та річкового транспорту України раніше, ніж 15.11.2019 року. При цьому, до суду позивач звернувся 13.12.2019 року, тобто в місячний строк визначений ч.5 ст.122 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для залишення позовної заяви без розгляду, викладеними в ухвалі Вінницького окружного адміністративного суду від 04.03.2020 року.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Наказом Державної служби морського та річкового транспорту України № 236 від 11.06.2019 року, відповідно до ст. 23 Закону України "Про державну службу" та Порядку проведення конкурсу на зайняття посад державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 246 від 25.03.2016 року, оголошено конкурс на зайняття вакантних посад державної служби категорій "Б" та "В" Державної служби морського та річкового транспорту України (https://marad.gov.ua/ua/npa/pro-ttya-vakantnih-posad-derzhavnoyi-sluzhbi-kategorij-b-ta-v).

Підпунктом 1.1. вказаного Наказу зазначена вакантна посада, на яку оголошено конкурс - заступника директора департаменту-начальника відділу організації державного нагляду за безпекою на морському та річковому транспорті Департаменту державного нагляду та контролю за безпекою на морському та річковому транспорті, номер вакансії 149701.

25.06.2019 року позивач звернувся до конкурсної комісії Державної служби морського та річкового транспорту України із заявою, в якій просив допустити його до участі в конкурсі на зайняття посади заступника директора департаменту - начальника відділу організації державного нагляду за безпекою на морському та річковому транспорті. Інформацію про проведення конкурсу просив повідомляти йому шляхом надсилання електронного листа на його електронну адресу.

04.07.2019 року на сайті Державної служби морського та річкового транспорту України розміщені результати конкурсу на зайняття вакантних посад державної служби категорій «Б» та «В», проведеного відповідно до Наказу Державної служби морського та річкового транспорту України від 11.06.2019 року № 236. Переможцем конкурсу на вакантну посаду заступника директора департаменту-начальник відділу організації державного нагляду за безпекою на морському та річковому транспорті Департаменту державного нагляду та контролю за безпекою на морському та річковому транспорті Державної служби морського та річкового транспорту України визначено ОСОБА_2 , номер вакансії НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1

15.07.2019 року позивач звернувся із заявою до голови Державної служби морського та річкового транспорту України, в якій просив призначити його на посаду заступника директора департаменту-начальник відділу організації державного нагляду за безпекою на морському та річковому транспорті Департаменту державного нагляду та контролю за безпекою на морському та річковому транспорті, як такого, що пройшов конкурсний відбір та визначений переможцем конкурсу.

23.09.2019 року та 25.10.2019 року відповідачем складено Акти про повідомлення телефоном ОСОБА_2 щодо необхідності прибуття до Морської адміністрації для подальшого оформлення на посаду заступника директора департаменту-начальника відділу організації державного нагляду за безпекою на морському та річковому транспорті Департаменту державного нагляду та контролю за безпекою на морському та річковому транспорті Державної служби морського та річкового транспорту України після проходження спеціальної перевірки, відповідно до Закону України "Про запобігання корупції".

15.11.2019 року в.о. голови Державної служби морського та річкового транспорту України листом №2182/05/14-19, з метою уникнення порушення вимог Закону України "Про державну службу", відмовив позивачу у призначенні на посаду заступника директора департаменту-начальника відділу організації державного нагляду за безпекою на морському та річковому транспорті Департаменту державного нагляду та контролю за безпекою на морському та річковому транспорті Державної служби морського та річкового транспорту України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі - Закон України № 889).

Відповідно до частин 2, 3 ст. 5 Закону України № 889 відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про утворення Державної служби морського та річкового транспорту України" №1095 від 06.09.2017 року утворено Державну службу морського та річкового транспорту України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури.

Пунктом 2 цієї Постанови затверджено "Положення про Державну службу морського та річкового транспорту України".

Відповідно до пункту 1 "Положення про Державну службу морського та річкового транспорту України", Державна служба морського та річкового транспорту України (Морська адміністрація) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику у сферах морського та річкового транспорту, торговельного мореплавства, судноплавства на внутрішніх водних шляхах, навігаційно-гідрографічного забезпечення мореплавства, а також у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибної промисловості).

Відповідно до підпункту 2 пункту 5 цього Положення Морська адміністрація з метою організації своєї діяльності: здійснює добір кадрів в апарат Морської адміністрації та на посади керівників та заступників керівників її територіальних органів, організовує роботу з підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації державних службовців і працівників апарату Морської адміністрації та її територіальних органів.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, вказані норми Положення кореспондуються з пунктами 1, 4 частини 2 статті 17 Закону України № 889, згідно яких, керівник державної служби організовує планування роботи з персоналом державного органу, в тому числі організовує проведення конкурсів на зайняття посад державної служби категорій "Б" і "В", забезпечує прозорість і об`єктивність таких конкурсів відповідно до вимог цього Закону; призначає громадян України, які пройшли конкурсний відбір, на посади державної служби категорій "Б" і "В", звільняє з таких посад відповідно до цього Закону.

Порядок проведення конкурсу на зайняття вакантної посади державної служби врегульований статтями 22-30 Закону України "Про державну службу" та Порядком проведення конкурсу на зайняття посад державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 246, та включає такі етапи:1) прийняття рішення про оголошення конкурсу; 2) оприлюднення оголошення про проведення конкурсу; 3) прийняття документів від осіб, які бажають взяти участь у конкурсі; 4) перевірка поданих документів на відповідність установленим законом вимогам; 5) проведення тестування та визначення його результатів; 6) розв`язання ситуаційних завдань та визначення їх результатів (у випадках, передбачених цим Порядком); 7) проведення співбесіди та визначення її результатів; 8) проведення підрахунку результатів конкурсу та визначення переможця конкурсу і другого за результатами конкурсу кандидата; 9) оприлюднення результатів конкурсу.

За приписами частин 1, 3 та 4 статті 31 Закону України №889 (в редакції чинній на час проведення конкурсу та визначення його переможця) на посаду державної служби призначається переможець конкурсу.

Рішення про призначення на посаду державної служби приймається після закінчення строку оскарження результатів конкурсу, а в разі оскарження результатів конкурсу - після прийняття рішення за скаргою суб`єктом розгляду скарги (органом, уповноваженим на розгляд скарги), але не пізніше 30 календарних днів після оприлюднення інформації про переможця конкурсу, якщо інше не передбачено законом. Таке рішення приймається на підставі протоколу засідання конкурсної комісії.

Рішення про призначення або про відмову у призначенні на посаду державної служби приймається за результатами спеціальної перевірки відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" та за результатами перевірки відповідно до Закону України "Про очищення влади".

Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо перезавантаження влади" від 19 вересня 2019 року № 117-IX внесено зміни до Закону України №889, які набули чинності з 25 вересня 2019 року.

Частини 3, 4 та 5 статті 31 Закону України №889 (в редакції чинній на час прийняття рішення про відмову у призначенні позивача на вакантну посаду) визначають, що на посаду державної служби призначається особа, визначена переможцем конкурсу.

Рішення про призначення на посаду державної служби приймається суб`єктом призначення після проведення співбесіди з кандидатом та підписання з ним контракту про проходження державної служби (у разі укладення). Таке рішення приймається не пізніше п`яти календарних днів з дня надходження результатів спеціальної перевірки у випадку та порядку, передбачених законодавством у сфері запобігання корупції.

У разі встановлення за результатами спеціальної перевірки відомостей про претендента на посаду, які не відповідають встановленим законодавством вимогам для зайняття посади, приймається рішення про відмову у призначенні на посаду державної служби.

У разі відмови особи від підписання контракту про проходження державної служби (у разі укладення) вона вважається такою, що відмовилася від зайняття посади державної служби. У такому разі застосовується відкладене право суб`єкта призначення на повторне визначення переможця конкурсу.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи містяться акти про повідомлення позивача щодо необхідність прибуття до Морської адміністрації для подальшого працевлаштування після закінчення спеціальної перевірки, в той же час докази про повідомлення позивача про закінчення спеціальної перевірки та необхідності прибуття до Морської адміністрації для проходження співбесіди зі вказівкою визначеної дати відсутні, а також з того, що відмова у призначенні на посаду побудована на нормах Закону які втратили чинність.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до частини 3 ст. 5 Закону України № 889 дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Так, згідно з положеннями ст. 24 Кодексу законів про працю при укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Отже, неподання трудової книжки при працевлаштуванні до нового місця роботи свідчить про невчинення працівником дій, які в силу закону необхідні для такого призначення.

Колегія суддів враховує, та сторонами не заперечується, що станом на момент звернення до суду із позовом позивач перебуває на державній службі в іншому державному органі, на виконання вимог ч.1 ст. 45 ЗУ "Про запобігання корупції" декларацію перед звільненням ОСОБА_2 не подавав.

Водночас, необхідною передумовою для призначення позивача на спірну посад є його звільнення із попереднього місця роботи, отримання трудової книжки у день звільнення, прибуття до Морської адміністрації для проходження співбесіди та подання необхідних документів, зокрема, і трудової книжки.

При цьому, як встановлено судом, 23.09.2019 року та 25.10.2019 року відповідачем складалися Акти про повідомлення телефоном ОСОБА_2 щодо необхідності прибуття до Морської адміністрації для подальшого оформлення на посаду заступника директора департаменту-начальника відділу організації державного нагляду за безпекою на морському та річковому транспорті Департаменту державного нагляду та контролю за безпекою на морському та річковому транспорті Державної служби морського та річкового транспорту України після проходження спеціальної перевірки, відповідно до Закону України "Про запобігання корупції".

Твердження про те, що позивача не було повідомлено про результати проведення спеціальної перевірки колегія суддів оцінює критично, оскільки законодавством не покладено такого обов`язку на роботодавця.

Водночас, ч.1 ст. 57 ЗУ "Про запобігання корупції" встановлено, що спеціальна перевірка проводиться за письмовою згодою особи, яка претендує на зайняття посади, у строк, що не перевищує двадцяти п`яти календарних днів з дня надання згоди на проведення спеціальної перевірки.

Частиною 3 ст. 58 зазначеного закону також передбачено, що особи, щодо яких проведена спеціальна перевірка, мають право на ознайомлення з довідкою про результати спеціальної перевірки та в разі незгоди з результатами перевірки можуть подати відповідному органу державної влади, органу місцевого самоврядування свої зауваження у письмовій формі. Ці зауваження підлягають розгляду у семиденний строк з дня їх надходження.

Так, судова колегія звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач був зацікавлений в отриманні інформації щодо стану проведення спеціальної перевірки відносно нього, з метою отримання відповідної інформації до відповідача не звертався, а на пропозиції прибути до Морської адміністрації для подальшого оформлення на посаду - не відреагував.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про зайнятість населення" кожен має право на вільно обрану зайнятість, примушування до праці у будь-якій формі забороняється.

На підставі вищезазначеного, суд апеляційної інстанції вважає відмову в.о. голови Державної служби морського та річкового транспорту України Миколи Божко у призначенні ОСОБА_2 на вакантну посаду заступника директора департаменту-начальника відділу організації державного нагляду за безпекою на морському та річковому транспорту Департаменту державного нагляду та контролю за безпекою на морському та річковому транспорті Державної служби морського та річкового транспорту України, викладену у листі № 2182/05/14-19 від 15.11.2019 року, правомірною.

Крім того, колегія суддів не погоджується з твердженням суду першої інстанції стосовно того, що відмова у призначенні на посаду побудована на нормах закону які втратили чинність. Оскільки, з дослідженого судом апеляційної інстанції листа № 2182/05/14-19 від 15.11.2019 року встановлено, що в обґрунтування відмови в призначенні на посаду відповідачем зазначено як норми Закону № 889, чинні на момент проведення конкурсу та спеціальної перевірки, а також положення ст.31 Закону № 889 зі змінами, внесеними згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо перезавантаження влади" №117-ІХ від 19.09.2019 року, які вступили в дію на момент прийняття рішення про відмову в призначенні на посаду.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору неправильно встановив фактичні обставини справи та не надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 травня 2020 року в частині задоволення позовних вимог у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної служби морського та річкового транспорту України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - скасувати.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

В решті рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05.05.2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 28 жовтня 2020 року.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Граб Л.С. Сторчак В. Ю.