Справа № 400/3258/20
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2020-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

27 жовтня 2020 р. № 400/3258/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 з позовом до Міністерства освіти і науки України про

визнання протиправною бездіяльності Міністерства освіти і науки України щодо надання позивачу в строк, встановлений ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», письмової відмови у задоволенні мого запиту на інформацію від 17.07.2020 року, яким позивач просив видати йому нормативно-правовий акт, на підставі якого особі, що втратила диплом отриманий в Українській PCP, видається дублікат диплома спеціаліста;

зобов`язання Міністерства освіти і науки України надати позивачу письмову відмову у задоволенні його запиту на інформацію від 17.07.2020, яким він просив видати нормативно-правовий акт, на підставі якого особі, що втратила диплом отриманий в Українській PCP, видається дублікат диплома спеціаліста.

Свої позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтував тим, що 17.07.2020 року він звернувся до відповідача, та просив видати нормативно-правовий акт, на підставі якого особі, що втратила диплом отриманий в Українській PCP, видається дублікат диплома спеціаліста, однак останній відповіді на запит позивача не надав, чим порушив норми Закону України Про публічну інформацію.

Ухвалою від 17.08.2020 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 400/3258/20 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначив судове засідання на 17.09.2020 року.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді Лебедєвої Г.В. у відпустці, судове засідання, призначене на 17.09.2020 року, відкладено на 15.10.2020 року.

17.09.2020 року за вх. № 18710 до Миколаївського окружного адміністративного суду від Міністерства освіти і науки України надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач вказав, що позивач 17.08.2020 року звернувся зі зверненням до Міністерства освіти і науки України щодо направлення йому закону або нормативно-правового акту, на підставі якого позивачу, випускнику 1981 року, може бути виданий дублікат диплома спеціаліста, яке було зареєстроване по вхідній кореспонденції бази СЕД МОН як звернення громадян. Грунтовну відповідь на звернення позивача надано відповідачем листом від 18.08.2020 року № 3/2545-20.

Крім того, відповідачем у відзиві повідомлено, що ОСОБА_3 неодноразово звертався на Урядову гарячу лінію Міністерства освіти і науки України з питаннями щодо порядку видачі та форми дубліката диплома про закінчення позивачем у 1981 р. (за часів СРСР), просив назвати нормативно-правовий Акт, яким врегульований порядок видачі дубліката диплома зразка СРСР Миколаївського державного педагогічного інституту імені В.Г. Бєлінського (нині Миколаївський національний університет імені В.О. Сухомлинського).

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 15.10.2020 року, не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Заяв чи клопотань до суду не надходило.

В судовому засіданні, призначеному на 15.10.2020 року, позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Крім того, в судовому засіданні, призначеному на 15.10.2020 року, ОСОБА_3 заявив про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Суд клопотання позивача задовольнив та на підставі частини 9 статті 205 КАС України, суд здійснив розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши вступне слово позивача, ознайомившись з заявами учасників справи по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

17.07.2020 року ОСОБА_3 звернувся до Міністерства освіти і науки України з запитом, відповідно до якого просив видати нормативно-правовий акт, на підставі якого особі, що втратила диплом отриманий в Українській PCP, видається дублікат диплома спеціаліста.

Вказаний запит було зареєстровано базою СЕД МОН як звернення у відповідності до Закону України "Про звернення громадян".

Відповідь на звернення позивача надана відповідачем листом від 18.08.2020 року № 3/2545-20.

Судом встановлено, що позивач неодноразово звертався на Урядову гарячу лінію Міністерства освіти і науки України з питаннями щодо порядку видачі та форми дубліката диплома про закінчення позивачем у 1981 р. (за часів СРСР), просив назвати нормативно- правовий Акт, яким врегульований порядок видачі дубліката диплома зразка СРСР Миколаївського державного педагогічного інституту імені В.Г. Бєлінського (нині Миколаївський національний університет імені В.О. Сухомлинського).

Кожне таке телефонне звернення на Урядову лінію Міністерства освіти позивачем оскаржується в суді або по формальним підставам (несвоєчасно надана письмова відповідь) або позивач вважає, що відповідь надана не по суті його запитань, оскільки така відповідь не відповідає його внутрішнім переконанням та/або очікуванням.

Міністерство освіти і науки України у своїх численних відповідях перелічувало низку норм чинного законодавства України та законодавства СРСР (яке вже втратило чинність) щодо питання видачі дубліката втраченого диплома зразка Радянського Союзу (виданого до 1991 р.).

Судом встановлено, що Миколаївським окружним адміністративним судом неоднаразово розглянуто по суті з цього питання справи № 814/3621/14, № 814/3727/14, № 814/299/15, № 814/1206/15, № 814/3637/15, № 814/3827/15, № 814/3729/14, № 814/232/16, № 814/1358/16, № 814/2657/16, № 814/2794/16, № 814/689/17, № 814/1228/17, № 814/1438/17, № 814/1770/17, № 814/2424/17, № 814/2466/17, № 814/2612/17, № 814/15/18, № 814/105/18, № 1440/1660/18, № 400/3325/18, № 400/311/19, № 400/316/19, № 400/1338/19, № 400/1498/19, № 400/1777/19, № 400/1878/19, № 400/1879/19, № 400/1941/19, № 400/2010/19, № 400/2118/19, № 400/2377/19, № 400/2973/19, № 400/2972/19, № 400/3024/19, № 400/3025/19, № 400/3026/19, № 400/3127/19, № 400/3128/19, № 400/3234/19, № 400/3235/19, № 400/3344/19, № 400/3859/19, № 400/4034/19, № 400/4035/19, № 814/298/18, № 1440/1660/18, № 400/3325/18, № 400/311/19, № 400/316/19, № 400/1338/19, № 400/1498/19, № 400/1777/19, № 400/1878/19, № 400/1879/19, № 400/1941/19, № 400/2010/19, № 400/2118/19, № 400/2377/19, № 400/4553/19, № 400/4554/19, № 400/164/20, № 400/84/20, № 400/4265/19, № 400/4552/19, № 400/489/20, № 400/866/20, № 400/905/20, № 400/966/20 № 400/4553/19, № 400/4554/19, № 400/164/20, № 400/407/20, № 400/84/20, № 400/4552/19, № 400/489/20, № 400/866/20, № 400/905/20, № 400/966/20 № 400/311/19, № 400/316/19, № 400/1777/19, № 400/2010/19, № 400/2377/19, № 400/3128/19, № 400/4034/19, №400/4035/19, № 400/4552/19, № 400/4555/19, № 400/163/20, № 400/406/20 за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Міністерства освіти і науки України та Міністра освіти і науки України ОСОБА_4 з вимогами, які стосуються нормативно-правового врегулювання видачі йому дубліката диплома зразка часів СРСР (порядок, умови, форма видачі, яким Нормативно-правовим актом це питання врегульовано, який Диплом видавати Миколаївському державному педагогічному інституту: бакалавра чи спеціаліста тощо).

За той же період ОСОБА_5 до Миколаївського окружного адміністративного суду подано більше 70 позовів до Міністерства освіти і науки України та Міністра освіти і науки України ОСОБА_4 .

З аналізу перелічених судових рішень та позовних вимог позивача суд приходить до висновку, що позивачем застосовується різноманітне формулювання позовних вимог, які мають єдину суть поставленого позивачем на вирішення суду питання: порядок видачі диплома про вищу освіту зразка часів СРСР у 1981 році.

Судами неодноразово наголошувалося та досліджувалося питання видачі дубліката диплома, який був виданий особі до 1991 року, є низка нормативно-правових актів України, якими врегульоване питання видачі дубліката документа про вищу освіту, але з урахуванням освітньої реформи, яка вже відбулася за часів самостійності України, тобто після 1991 року.

Зміни, які відбулися в освітянській сфері України після отримання незалежності (види освіти, рівні світи, терміни навчання тощо), кардинально відрізняються від освітнього рівня в СРСР, у позивача це викликає особисту незгоду та бажання «виховати» державні органи, у даному випадку Міністерство освіти і науки України, з метою отримання особистої бажаної забаганки точну копію (дублікат) диплома про вищу освіту зразка 1981 року.

На думку суду, поведінка позивача свідчить про те, що позивач штучно створює численні позови, зловживаючи своїм процесуальним правом, при цьому, не маючи на меті отримання документа про вищу освіту. Будь-яку відповідь та будь-які дії суб`єкта владних повноважень, спрямовані на видачу дубліката, позивач оскаржує в суді, вважаючи форму дубліката запропонованого диплома протиправною.

А відтак, метою позивача не є ефективний захист його порушеного права, а метою звернення позивача до суду є штучне створення судових процесів заради процесів у виховних цілях Держави.

Слід зазначити, що позивач сам відмовився у 1981 році від отримання диплому (нібито через орфографічні помилки в написанні його прізвища), потім позивач відмовився від отримання дубліката диплому спеціаліста (вважаючи, що його освітній рівень, отриманий в СРСР, не відповідає вимогам освітнього рівня «спеціаліста», визначеного законодавством України).

Судами різних інстанцій досліджувалося порушене позивачем питання правильності та/або неправильності видання йому дубліката диплома зразка часів СРСР 1981 року, та рішення судів набрали законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 КАС України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.45 КАС України, з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема: подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

У цьому випадку, з урахуванням того, що судом вже неодноразово розглядались вимоги позивача до відповідача аналогічного змісту, суд вбачає у діях ОСОБА_6 з подання нових звернень до Урядової гарячої лінії, зловживанням правом, направленим на штучне створення нового спору, з питань по яким вже було прийнято судом рішення.

Зазначені дії позивача, суперечать меті та завданню адміністративного судочинства.

Суд не повинен необмежено відповідати на одні й ті самі питання позивача. Зазначене суперечить принципу юридичною визначеності.

Так, у справі «SalontajiDrobnjak v. Serbia» ЄСПЛ визначив: «Правова система має бути спроможною захистити себе від сутяжників, і саме національні органи мають запровадити ефективний судовий механізм захисту щодо позовів таких осіб, без обов`язкового використання заходів, що впливають на обсяг їх дієздатності».

Позов, який подається до суду для розгляду, вважається справжнім та серйозним, якщо лише немає явних показників протилежного, що можуть стати підставою для висновку, що позов є безпідставним (frivolous) або сутяжницьким (vexatious) або йому з інших підстав бракує обґрунтованості, такого висновку дійшов ЄСПЛ у справі «Kupiec v. Poland».

Не суперечить праву доступу до суду накладення судових штрафів з метою попередження безпідставних позовів (рішення ЄСПЛ у справі «Tanbay Tuten v. Turkey»).

Судом враховується, що з судових рішень, які зазначені вище, вбачається, що право позивача на отримання диплома не було порушено. Права позивача не були порушені відповідачем, оскільки, йому декілька разів видавались диплом про вищу освіту, за відповідними освітніми рівнями не нижче отриманого ОСОБА_5 в 1981 році у інституті.

Причини, за якими позивач не бажає отримувати дублікати документів (невідповідність назв освітніх рівнів тим рівням, які були на момент здобуття позивачем освіти), є лише його особистим переконанням.

Відповіді по це, Міністерством надавались позивачу.

Незважаючи на це, ОСОБА_3 подає звернення одного і того самого змісту з метою надання йому інформації, на яку вже надавалась відповідь.

Подання ОСОБА_5 нового звернення, на переконання суду, не створює новий предмет спору, є лише множить один і той самий спір, з приводу якого, суд вже неодноразова висловлювався.

Разом з тим, звернення позивача до Міністерства освіти і науки України або Міністра освіти і науки України ОСОБА_4 у порядку Закону України "Про звернення громадян" чи Закону України "Про доступ про публічну інформацію" не змінює суті самого змісту звернення чи запиту.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що зазначений позов ОСОБА_6 до Міністерства, є сутяжницьким та не направлений на захист його прав, свобод та інтересів, є зловживанням процесуальними правами з боку позивача.

Судовому захисту підлягає реальне, а не уявне порушення прав позивача.

Відповідно до ч.3 ст.45 КАС України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.45, 240, 248 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог ст. 256 КАС України та може бути оскаржена у порядку та строки визначені статтею 295 КАС України.

Пунктом 15.5 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Г. В. Лебедєва