Справа № 420/11224/20
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2020-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
26 жовтня 2020 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши заяву приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича про забезпечення позову у справі за позовом приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 до Дисциплінарної комісії приватних виконавців, Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування протоколу-рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 07.10.2020 року №41, в частині притягнення ОСОБА_1 , як приватного виконавця (посвідчення №0046), до дисциплінарної відповідальності у вигляді зупинення діяльності строком на 3 місяці,
В С Т А Н О В И В:
23.10.2020 року до суду надійшов адміністративний позов приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 до Дисциплінарної комісії приватних виконавців, Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування протоколу-рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 07.10.2020 року №41, в частині притягнення ОСОБА_1 , як приватного виконавця (посвідчення №0046), до дисциплінарної відповідальності у вигляді зупинення діяльності строком на 3 місяці.
- зупинення дії рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 07.10.2020 року, оформленого протоколом №41, в частині притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 (свідоцтво про право на здійснення діяльності приватного виконавця №0046 від 06.06.2017) до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності строком на 3 місяці до прийняття судом рішення у справі за позовом до набрання законної сили рішенням суду по суті спору;
- заборони Міністерству юстиції України до набрання законної сили рішенням по суті спору вносити до Єдиного реєстру приватних виконавців України запису про зупинення діяльності приватного виконавця строком на 3 місяці ОСОБА_1 на підставі рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 07.10.2020 року, оформленого протоколом №41, про притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.
В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначає, що ОСОБА_2 було подано скаргу до Міністерства юстиції України, предметом якої було визначено: 1) протиправне звернення стягнення на заробітну плату боржниці; 2) не здійснення заходів щодо фактичного виконання рішення; 3) не стягнення коштів з ОСОБА_3 (кредитного поручителя) у рамках виконавчого провадження №60745929. За результатами скарги гр. ОСОБА_2 було здійснено невиїзну позапланову перевірку діяльності ОСОБА_1 , висновки якої були викладені у Поданні про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності. Однак, після ознайомлення із інформацією, викладеною у даному поданні, стало відомо про вихід за межі скарги та перевірку роботи ОСОБА_1 по іншому виконавчому провадженню, яке не є предметом скарги гр. ОСОБА_2 . На підставі даних, викладених у поданні, Дисциплінарною комісією приватних виконавців притягнуто ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за проведення виконавчих дій у іншому виконавчому провадженні, що не є предметом оскарження ОСОБА_2 .
Як вказано у заяві, Дисциплінарна комісія приватних виконавців зобов`язана розглядати питання щодо приватних виконавців у межах відповідної скарги. Це підтверджується положеннями ч. 4 ст. 34 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів. У довідці за результатами проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 , яка складена 21.08.2020 року, зазначаються підстави для проведення перевірки, визначені в скарзі гр. ОСОБА_2 : У своїй скарзі ОСОБА_2 зазначає, що приватний виконавець стягує з її заробітної плати основну винагороду та витрати виконавчого провадження, проте під час здійснення виконавчого провадження М960745929 приватним виконавцем не здійснено заходи щодо фактичного виконання рішення. Також скаржник вважає, що борг за виконавчим документом, на підставі якого відкрито виконавче провадження №60745929 повинен стягуватись з ініціатора кредиту та поручителя боржника - ОСОБА_3 , який займається підприємницькою діяльністю та має дохід. Однак, вказано у заяві ОСОБА_1 неодноразово було надано письмові пояснення по суті скарги із обґрунтуванням його дій у виконавчих провадженнях щодо відсутності протиправності своїх рішень та відсутності негативних наслідків для боржника, проте його пояснення проігноровано та винесено Рішення на основі суб`єктивної думки Дисциплінарної комісії без належного дослідження фактичних обставин.
Разом з тим, вказано у заяві про забезпечення позову, Дисциплінарною комісією приватних виконавців не було враховано положень ч. 5 ст. 40 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.
У заяві ОСОБА_1 вказує, що несвоєчасне вжиття судом заходу забезпечення позову може істотно ускладнити поновлення порушених його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся. Даним Рішенням Дисциплінарна комісія приватних виконавців усуває позивача від діяльності приватного виконавця, що призводить до позбавлення єдиного джерела доходу, а також порушення прав учасників виконавчих проваджень що перебувають у його провадженні.
Розглянувши подану заяву, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частинами 1 та 2 статті 150 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно ч.4 ст.150 КАС України, подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Відповідно до ч.1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову; для задоволення судом поданого позивачем клопотання про забезпечення адміністративного позову останній має обґрунтувати необхідність задоволення такого клопотання та довести, що незадоволення клопотання призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч.2 ст. 150 КАС України.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.
Відповідно, розгляд клопотань про забезпечення позову здійснюється з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, суд повинен пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
У випадку звернення сторони з вимогою про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою вимогою та надати відповідні докази, які б підтверджували факт існування реальної загрози його правам, свободам та інтересам.
Суд звертає увагу, що згідно Рекомендації №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.
За приписами п.17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» № 2 від 06.03.2008 року, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.
Положення ст. 150 КАС України передбачають, що обов`язковою передумовою вжиття заходів для забезпечення позову є обґрунтована заява сторони в тому числі із зазначенням очевидних ознак можливості заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача.
Доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову суд оцінює з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших осіб, які беруть участь в справі; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у випадку невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таким заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового розгляду.
Таким чином, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача.
Суд зазначає, що предметом розгляду даної справи є правомірність прийняття відповідачем протоколу-рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 07.10.2020 року №41, в частині притягнення ОСОБА_1 , як приватного виконавця (посвідчення №0046), до дисциплінарної відповідальності у вигляді зупинення діяльності строком на 3 місяці.
Копію даного рішення позивачем до суду не надано.
Таким чином, за відсутності у суду копії протоколу-рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 07.10.2020 року №41, в частині притягнення ОСОБА_1 , як приватного виконавця (посвідчення №0046), до дисциплінарної відповідальності у вигляді зупинення діяльності строком на 3 місяці, суд об`єктивно позбавлений можливості перевірити доводи, які викладені заявником як на підставу для забезпечення позову.
Тобто, заявником не доведено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі.
Таким чином, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 150, 151, 248, 294 КАС України, суддя, -
У Х В А Л И В:
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.М. Корой