Справа № 420/6238/20
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2020-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6238/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого по справі судді Бжассо Н.В.,

розглянув в порядку письмового провадження в м. Одеса за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби про скасування податкових повідомлень-рішень від 07.04.2020 року

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби, за результатом розгляду якого позивач просить суд:

Скасувати податкові повідомлення-рішення від 07.04.2020 року № 0, яким визначено суму податкового зобов`язання із податку на додану вартість в розмірі 22202,55 грн. (в тому числі 17762,04 грн. за основним платежем, 4440,15 грн. за штрафними санкціями) та № 0, яким визначено суму податкового зобов`язання із платежу мито на товари, що ввозяться на територію України в розмірі 10092,06 грн. (в тому числі 8073,65 грн. за основним платежем, 2018,41 грн. за штрафними санкціями).

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 13 лютого 2019 року в.о. начальника Волинської митниці ДФС винесено постанову в справі про порушення митних правил № 0045/20500 /19. Вказаною постановою притягнуто до адміністративної відповідальності позивача у вигляді штрафу в розмірі 300 (трьохсот) відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 77507,07 грн. З 11.03.2020 року по 16.03.2020 року інспектором Одеської митниці Держмитслужби проведена документальна невиїзна перевірка дотримання ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №205100/2018/010954. За наслідками перевірки складено акт № 10/7.10-19-10/ НОМЕР_1 від 17.03.2020 року, на підставі якого винесені податкові повідомлення - рішення: №0 та № 0. Рішення були оскаржені в адміністративному порядку. Однак, рішенням Держмитслужби України скарга залишена без розгляду. Представник позивача зазначає, що 02.07.2018 року посадовою особою м/п «Луцьк» Волинської митниці ДФС за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №205100/2018/010954, де митним брокером ПП "Вестброк", проведено митне оформлення товару «Легковий автомобіль: марка «RENAULT», модель «MEGANE», ідентифікаційний номер (кузова) - НОМЕР_2 , модельний рік виготовлення - 2014р. Даний автомобіль слідував на митну територію України на підставі INVOICE від 23.06.2018 від продавця «SPRL G.O.G GARAGE OLIVIER GREME» Chee de Couvin 87 6460 СНІМ AY в адресу фізичної особи ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , за ціною 1 350 Євро. За митне оформлення даною транспортного засобу при його митній вартості у 73 702,66 гривень було сплачено митних платежів в загальній сумі 29 107,34 грн. Волинська митниця надіслала на адресу Одеської митниці звернення митних органів Литовської Республіки щодо підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення автомобіля марки «RENAULT», модель «MEGANE», ідентифікаційний номер (кузова) - НОМЕР_2 . Згідно з такою інформацією, вказаний автомобіль вибув із Європейського союзу за експортною митною декларацією MRN №18LTKC1000EK08ECC8 та рахунком-фактурою (PAZYMA - SASKAITA) серії TDT Nr. 03783 від 23.06.2018 року і був ніби-то проданий компанією UAB «TD TRANSPORT», V. BORISEVICIAUS 4, LT-68137 MARIJAMPOLE LT громадянину ОСОБА_1 за ціною 5 050 Євро, тобто на момент митного оформлення товару за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №205100/2018/010954 склало суму 154 439,18 грн. В акті перевірки Одеська митниця здійснила співставлення та дійшла висновку, що ОСОБА_1 було занижено податкові зобов`язання на суму 8073,65грн. по сплаті ввізного мита та 17762,04грн. по податку на додану вартість. Представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 діяв добросовісно, без жодного умислу щодо заявлення неправдивих відомостей щодо транспортного засобу та заниження митної вартості, адже пред`явив до даного оформлення виключно ті документи, які були йому передані на території Литви, які ніким не скасовані чи визнані недійсними. Скаржник не знав і не міг знати, що на даний автомобіль існують інші документи, з іншими числовими значеннями щодо його вартості. На думку представника відповідача, митний орган неправомірно надає перевагу документам та відомостям, які отримані із Литви над документами, які були подані при проведенні митних процедур. Жодних доказів, які б свідчили про підробку документів, що подані позивачем не існує. Також із акту перевірки не вбачається фактів про причетність ОСОБА_1 до виготовлення документів із неправдивими даними. Представник позивача зазначає, що митний орган не дослідив повністю обставин порушення законодавства, не відібрав пояснень у всіх фігурантів справи, не витребував документів у юридичних осіб, які причетні до справи. Не було надіслано запитів до продавця «SPRL G.O.G GARAGE OLIVIER GREME» Chee de Couvin 87 6460 СНІМ AY. Посилання митного органу на той факт, що експортна декларація MRN № 18LTKC1000EK08ECC8 являється належним доказом вчинення правопорушення позивачем не відповідає дійсності, оскільки сама по собі експортна декларація доводить лише факт оформлення експорту транспортного засобу із Європейського Союзу в Литовській Республіці, оскільки, як вбачається з самого запиту митних органів Литовської Республіки, вони просять підтвердження ввезення на митну територію автомобіля марки «RENAULT», модель «MEGANE», ідентифікаційний номер і кузова) - НОМЕР_2 . Представник позивача наголошує на тому, що експортна декларація жодним чином не виключає можливості переходу прав на автомобіль після такого оформлення до інших осіб, в тому числі, до продавця, зазначеного в поданих до митного оформлення документах. Крім того, представник позивача вказує на те, що рішенням Любомльського районного суду від 15.10.2019р №163/404/19 скасовано постанову в.о. начальника Волинської митниці ДФС від 13 лютого 2019 року. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019р. №857/11563/19 вказане рішення залишено без змін. Вказані судові акти встановили факти та обставини, які тепер не потребують доведення, відтак мають враховуватись при розгляді даної скарги.

Ухвалою суду від 27.07.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 10.09.2020 року.

26.08.2020 року від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, з огляду на який відповідач не погоджується з адміністративним позовом ОСОБА_1 , вважає, що доводи, викладені в позові, є необґрунтованими, а сама позовна заява не належить до задоволення. Представник відповідача зазначає, що ОСОБА_1 за МД від 02.07.2018 №UА205100/2018/010954 ввозився товар «Автомобіль легковий» (код за УКТ ЗЕД 8703 31 90 10), опис товару «Легковий автомобіль марки RENAULT, моделі - MEGANE, ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_2 . Фактурна вартість товару становить 1 350,00 євро. Особою, відповідальною за фінансове врегулювання, за вказаним митним оформленням виступає громадянин України ОСОБА_1 (код ДРФО НОМЕР_1 ), паспорт серія НОМЕР_3 від 21.06.2006 року. Відправника не визначено (згідно гр.2 МД від 02.07.2018 №UA205100/2018/010954). Представник відповідача зазначає, що відповідно до інформації, отриманої листом ДФС від 19.11.2018 №36006/7/99- 99-20-02-01-17 про звернення від митних органів Литовської Республіки (лист від 16.10.2018 №(20.4/15)ЗВ-8592) про надання адміністративної допомоги у підтвердженні фактів ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортних засобів за наданою експортною митною декларацією від 23.06.2018 року №18LTKC0100EK08ECC8, визначено що фактурна вартість товару: «Automobilis: - Marke: RENAULT, Modells: MEGAN, Spalva: JUODA, Pagaminimo metai: 2014, Kebulo nr.: VF 1KZ0R» становить 5 050,00 євро. Відповідно до МД від 02.07.2018 №UA205 І 00/2018/010954, контракт відсутній між продавцем та покупцем. Митними органами Литовської Республіки (лист від 16.10.2018 №(20.4/15)ЗВ- 8592) надано копію експортної декларації від 23.06.2018 №18ЕТКС0100ЕК08ЕСС8, копію інвойсу від 23.06.2018 №03783 та копію експортної квитанції від 23.06.2018 №0178581, які стосуються товару, ввезеного за МД від 02.07.2018 №UA205100/2018/010954. Згідно з даними, зазначеними в копії експортної декларації від 23.06.2018 № 18LTKC0100ЕК08ЕСС8 з території Литовської Республіки в Україну на адресу « ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)» було відправлено товар «Автомобіль легковий WIN № НОМЕР_2 ».

За експортною декларацією від 23.06.2018 року № 18LTKC0100EK08ECC8, експортним інвойсом 23.06.2018 року №03783 та експортною квитанцією від 23.06.2018 року №0178581, відправником товару є компанія UAB «TD TRANSPORT» (Литовська Республіка). Країна призначення вантажу - Україна. У графі 46 «статистична вартість» вказаної експортної митної декларації зазначено фактурну вартість даних товарів, яка становить - 5 050,00 EUR. Представник відповідача зазначає, що даними, які містяться у графах експортної декларації від 23.06.2018 року №18LTKC0100EK08ECC8, в експортному інвойсі та експортної квитанції підтверджено достовірність даних про товар, наданих при митному оформленні митної декларації від 02.07.2018 №UA205100/2018/010954, а саме щодо опису товару, країни призначення, отримувача товару. Однак співставленням даних встановлено, що фактурна вартість товару, яка задекларована за МД від 02.07.2018 №UA205100/2018/010954 дорівнює 1 350,00 євро ( митна вартість становить - 73 702,66 грн., та визначено за резервним методом), що не відповідає даним графи 46 експортної декларації-5 050,00 євро (або 154439,19 грн., курс євро на день митного оформлення - 30,5820170). За результатами перевірки правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, з урахуванням отриманої інформації від митних органів Литовської Республіки, відомостей, ще зазначені в МД від 02.07.2018 №UA205100/2018/010954, під час перевірки ОСОБА_1 через порушення пункту 2 частини другої статті 52 на підставі статті 55 Митного кодексу України, відповідно до частини чотирнадцятої статті 354 Митного кодексу України під час перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску, визначено митну вартість товару «легковий автомобіль», імпортованого за МД від 02.07.2018 №UA205100/2018/010954у розмірі 154 439,19 грн. Встановлені порушення призвели до заниження ОСОБА_1 податкових зобов`язань по сплаті митних платежів на загальну суму 25 835,69 грн., в тому числі ввізного мито - 8 073,65 грн., ПДВ - 17 762,04 грн.

10.09.2020 року суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті на 07.10.2020 року.

29.09.2020 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином та своєчасно повідомлявся про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

Суд встановив, що 02.07.2018 року Волинською митницею ДФС здійснено митне оформлення легкового автомобіля "Рено Меган", ідентифікаційний номер НОМЕР_2 за поданою декларантом (митним брокером) ПП "Вестброк" в інтересах ОСОБА_1 митною декларацією типу № UA205100/2018/010954.

У пункті 42 митної декларації зазначено ціну товару 1350,00 євро.

Згідно з інвойсом від 23.06.2018 року, вартість транспортного засобу становить 1350 євро, його продавцем виступала компанія "SPRL G.O.G. GARAGE OLIVIER GREME", отримувачем - ОСОБА_1 .

За митне оформлення вказаного транспортного засобу при його митній вартості у 73 702, 66 гривні було нараховано та сплачено 29 107,34 гривень митних платежів.

Державною фіскальною службою України отримано запит литовських митних органів від 16.10.2018 року про підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортних засобів, серед яких також "Рено Меган", ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Згідно з експортною митною декларацією Литовської Республіки MRN № 18LTKC0100EK08ECC8 від 23.06.2018 року, довідки-рахунок (документа під назвою "Pazyma-Saskaita") серії НОМЕР_4 від 23.06.2018 року, квитанції про отримання коштів (документа під назвою " PINIGU PRIEMIMO KVITAS ") серії TSC № 0178581 від 23.06.2018 року, автомобіль "Рено Меган" був проданий компанією UAB "TD Transport" громадянину ОСОБА_1 за ціною 5050 євро.

13.02.2019 року в.о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацький Є .С. виніс постанову у справі про порушення митних правил № 0045/20500/19, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, відповідно до змісту протоколу № 0045/20500/19 і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 77 507,07 гривень.

Вказана постанова була оскаржена позивачем у судовому порядку та 15.10.2019 року Любомльський районний суд Волинської області прийняв рішення у справі № 163/404/19 про скасування постанови в.о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацького Євгенія Сергійовича від 13.02.2019 року в справі про порушення митних правил № 0045/20500/19, яке залишено без змін відповідно до постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 року.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 351 МК України, наказом Одеської митниці Держмитслужби від 03.03.2020 року № 69 «про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання ОСОБА_1 вимог законодавства з питань правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митною декларацією від 02.07.2018 року № UA205100/2018/010954», посадовими особами Одеської митниці Держмитслужби проведена документальна невиїзна перевірка дотримання вимог законодавства України з питань митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів платника податків ОСОБА_1 за митною декларацією від 02.07.2018 року № UA205100/2018/010954.

За результатами перевірки складено акт № 10/7.10-19-10/ НОМЕР_1 від 17.03.2020 року, згідно з яким відповідачем встановлено порушення ОСОБА_1 :

1. Пункту 2 частини другої статті 52 Митного кодексу України, в результаті чого занижене податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита за МД від 02.07.2018 року № UA205100/2018/010954 на суму 8073,65 грн.;

2. Пункту 190.1 статті 190 податкового кодексу України, що призвело до заниження податкового зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за МД від 02.07.2018 року № UA205100/2018/010954 на суму 17762,04 грн.

Так, з огляду на зміст акту перевірки, відповідачем, за результатом співставленням даних документів наданих декларантом під час митного оформлення та отриманих від митних органів Литовської Республіки встановлено, що фактурна вартість товару, яка задекларована за МД від 02.07.2018 №UA205100/2018/010954 дорівнює 1 350,00 євро ( митна вартість становить - 73 702,66 грн., та визначено за резервним методом) не відповідає даним графи 46 експортної декларації від 23.06.2018 року №18LTKC0100EK08ECC8 - 5 050,00 євро (або 154439,19 грн., курс євро на день митного оформлення - 30,5820170).

На підставі висновків акту перевірки № 10/7.10-19-10/ НОМЕР_1 від 17.03.2020 відповідачем 07.04.2020 року прийнято податкові повідомлення-рішення:

№ 0, яким визначено суму податкового зобов`язання із податку на додану вартість з ввезених на митну територію України товарів фізичними особами в розмірі 22202,55 грн. (в тому числі 17762,04 грн. за основним платежем, 4440,15 грн. за штрафними санкціями);

№ 0, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України в розмірі 10092,06 грн. (в тому числі 8073,65 грн. за основним платежем, 2018,41 грн. за штрафними санкціями).

Відповідно до пункту 54.3. статті 54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках (пп.54.3.2); результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях (пп.54.3.6).

Згідно зі статтею 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом. З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Згідно зі статтею 272 Митного кодексу України, ввізне мито встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України. Встановлення нових та зміна діючих ставок ввізного мита, визначених Митним тарифом України, здійснюються Верховною Радою України шляхом прийняття законів України.

У відповідності до статті 377 Митного кодексу України, товари за товарними позиціями 8701-8707, 8711, 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які підлягають державній реєстрації, при ввезенні громадянами на митну територію України або надходженні на митну територію України на адресу громадян у несупроводжуваному багажі або вантажних відправленнях для вільного обігу, незалежно від їх вартості, підлягають письмовому декларуванню та митному оформленню в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з оподаткуванням ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України, акцизним податком і податком на додану вартість за ставками, встановленими Податковим кодексом України.

Згідно з пунктом 187.8 статті 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Відповідно до статті 278 Митного кодексу України, датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання митним органом у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Відповідно до пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів. При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.

У відповідності до частини 1 статті 279 Митного кодексу України базою оподаткування митом товарів, що переміщуються через митний кордон України, є: 1) для товарів, на які законом встановлено адвалорні ставки мита, - митна вартість товарів; 2) для товарів, на які законом встановлено специфічні ставки мита, - кількість таких товарів у встановлених законом одиницях виміру. Для товарів, на які законом встановлено комбіновані ставки мита, база оподаткування визначається відповідно до пунктів 1 і 2 цієї частини.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (частина 1 статті 49 Митного кодексу України).

У відповідності до статті 65 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, що ввозяться в Україну відповідно до митних режимів, відмінних від режиму імпорту, є ціна товару, зазначена у рахунку-фактурі чи рахунку-проформі.

Статтею 51 Митного кодексу України врегульований порядок визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, відповідно до якої, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу (частина 1 статті 51 Кодексу). Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частина 2 статті 51 Кодексу).

Стаття 57 Митного кодексу України визначає методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний (частина 1 статті 57 Кодексу). Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина 2 статті 57 Кодексу). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3 статті 57 Кодексу).

Згідно з ч.1 ст.52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

З огляду на ч.1 ст.53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (частина 1 статті 54 Кодексу).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина 2 статті 54 Кодексу).

Згідно з ч.6 ст.54 МКУ, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина 7 статті 54 Кодексу).

Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів (частина 1 статті 55 Кодексу).

Суд встановив, що ОСОБА_1 23.06.2018 року придбав у компанії нерезидента "SPRL G.O.G. GARAGE OLIVIER GREME", транспортний засіб автомобіль марки "Renault", модель "Megane", 2014 року випуску, об`єм двигуна 1461 см.куб., номер кузова НОМЕР_2 , бувшого у використанні вартість якого становить 1350 євро, що підтверджується наявним в матеріалах справи інвойсом (арк..с. 70).

Митна вартість товару у митній декларації від 02.07.2018 №UA205100/2018/010954 зазначена у відповідності до вартості товару, що вказана в інвойсі від 23.06.2018 року, який був наданий до митного оформлення.

Висновки відповідача щодо заниження ОСОБА_1 податкових зобов`язань по сплаті митних платежів ґрунтується на досліджених під час перевірки документах, отриманих від митних органів Литовської Республіки.

При цьому, відповідачем не доведено наявності розбіжностей у наданих позивачем документах до митного оформлення, не доведено ознак підробки в них або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості даного автомобіля, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за автомобіль.

Згідно частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 15.10.2019 року та Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року в справі № 857/11563/19, яка набрала законної сили з дати її прийняття та є чинною, постанову в.о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацького Євгенія Сергійовича від 13.02.2019 в справі про порушення митних правил № 0045/20500/19 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 485 МК України з накладенням стягнення у вигляді штрафу визнано протиправною і скасовано. Провадження в справі за протоколом про порушення митних правил № 0045/20500/19 закрито.

Відповідно до постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 року, сама по собі експортна декларація підтверджує лише факт початку процедури оформлення експорту транспортного засобу із Європейського Союзу в Литовській Республіці та згідно з інформацією з мережі Інтернет-сайту щодо стану експортних MRN (для міжнародних перевезень) митна декларація №18LTKC0100EK04DB33 від 23.06.2018 не знайдено жодної інформації. В свою чергу відповідач як суб`єкт владних повноважень не перевірив обставин завершення експорту транспортного засобу, не направив запиту компанії, яка фігурує відправником товару згідно з документами, наданих митними органами Литовської Республіки та документами, поданими до митного оформлення позивачем, в ході здійснення провадження та розгляду протоколу № 0045/20500/19 не опитано декларанта (митного брокера) ПП «Вестброк», який здійснював митне оформлення транспортного засобу та його декларування, про обставини декларування і надання йому відповідних документів. За таких обставин отримані від митних органів Литовської Республіки документи, на переконання суду апеляційної інстанції, не є самодостатніми, беззаперечними і визначальними доказами винуватості позивача у порушенні митних правил та не доводять наявності у діях останнього умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру шляхом надання неправдивих відомостей щодо відправника, отримувача та вартості товару.

Суд зазначає, що згідно з експортною декларацією №18LTKC0100EK04DB33 від 23.06.2018 року, продавцем товару визначено компанію UAB «TD TRANSPORT», тоді як, згідно з наданим до митного оформлення інвойсом, позивач придбав транспортний засіб у компанії нерезидента "SPRL G.O.G. GARAGE OLIVIER GREME".

Взявши до уваги лише документи митних органів Литовської Республіки, Одеська митниця Держмитслужби не перевірила обставин завершення експорту товару за експортною декларацією №18LTKC0100EK04DB33 від 23.06.2018 року, не вчинила запитів відповідним компаніям, які фігурують відправниками товару по литовським документах та документах, поданих до митного оформлення декларантом в інтересах ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що відповідач не обґрунтував обставини з врахування, при прийнятті оскаржуваних рішень, лише документи митних органів Литовської Республіки, зокрема експортної декларації №18LTKC0100EK04DB33 від 23.06.2018 року, не зазначив у чому полягає невідповідність та розбіжність документів, поданих до митного оформлення декларантом за митною декларацією від 02.07.2018 №UA205100/2018/010954.

Відповідач не довів наявності обставини з перевірки (уточнення) задекларованої вартості імпортованого автомобіля митним органом, при тому, що в інвойсі від 23.06.2018 року містяться відомості про продавця, його адресу, засоби зв`язку.

Таким чином, суд робить висновок, що відповідач не довів відповідності визначеної ним вартості автомобіля та не спростував підтверджену документами, які були подані представником позивача до митної декларації, визначену позивачем вартість автомобіля, яка є базою оподаткування для даного автомобіля.

Враховуючи наведене, результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску вказаного автомобіля не свідчать про заниження позивачем податкових зобов`язань, визначених ним у митній декларації.

Таким чином, суд робить висновок про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та скасування податкових повідомлень-рішень № 0, № 0 від 07.04.2020 року.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного, суд робить висновок, що адміністративний позов ОСОБА_1 належить до задоволення.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 94, 173-183, 192-228, 205, 243, 245, 246, 250, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби про скасування податкових повідомлень-рішень від 07.04.2020 року.

Скасувати податкові повідомлення-рішення від 07.04.2020 року № 0 та № 0, прийняті Одеською митницею Держмитслужби.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_5 ).

Відповідач - Одеська митниця Держмитслужби (, вул. Івана та Юрія Лип, буд. 21А, м. Одеса, 65078).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 26 жовтня 2020 року.

Суддя Н.В. Бжассо

.