Справа № 380/1373/20
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2020-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 рокуЛьвівСправа № 380/1373/20 пров. № А/857/9824/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Хітрень О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОВЕРТРЕЙД КОМПАНІ" до Галицької митниці Держмитслужби, Львівської митниці ДФС у Львівській області про визнання протиправними і скасування рішень про коригування митної вартості товарів, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Гавдик З.В.,

справу розглянуто в порядку письмового провадження,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення: 21.07.2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Овертрейд Компані» звернулося до суду з адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС, Галицької митниці Держмитслужби, в якому просило суд визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/201874/2 від 02.12.2019; № UA209000/2019/201899/2 від 04.12.2019; № UA209000/2019/201900/2 від 04.12.2019; рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/210001/2 від 09.12.2019; № UA209000/2019/210023/2 від 12.12.2019; № UA209000/2019/210024/2 від 12.12.2019; № UA209000/2019/210033/2 від 16.12.2019; № UA209000/2019/210045/2 від 17.12.2019; № UA209000/2019/210052/2 від 19.12.2019; № UA209000/2019/210053/2 від 19.12.2019; № UA209000/2019/210058/2 від 20.12.2019; № UA209000/2019/210064/2 від 21.12.2019; № UA209000/2019/210066/2 від 21.12.2019; № UA209000/2019/210073/2 від 23.12.2019.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 липня 2020 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/201874/2 від 02.12.2019 року. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/201899/2 від 04.12.2019 року. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/201900/2 від 04.12.2019 року. Визнано протиправним та скасовано рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/210001/2 від 09.12.2019 року. Визнано протиправним та скасовано рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/210023/2 від 12.12.2019 року. Визнано протиправним та скасовано рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/210024/2 від 12.12.2019 року. Визнано протиправним та скасовано рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/210033/2 від 16.12.2019 року. Визнано протиправним та скасовано рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/210045/2 від 17.12.2019 року. Визнано протиправним та скасовано рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/210052/2 від 19.12.2019 року. Визнано протиправним та скасовано рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/210053/2 від 19.12.2019 року. Визнано протиправним та скасовано рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/210058/2 від 20.12.2019 року. Визнано протиправним та скасовано рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/210064/2 від 21.12.2019 року. Визнано протиправним та скасовано рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/210066/2 від 21.12.2019 року. Визнано протиправним та скасовано рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/210073/2 від 23.12.2019 року. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Галицької митниці Держмитслужби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОВЕРТРЕЙД КОМПАНІ» 3596,18 грн сплаченого судового збору.

Рішення мотивоване тим, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку. Суд першої інстанції вказує також, що наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, Галицька митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що всі платежі, які були здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю, позивачем підтверджені не були, про що вказувалося вище, тому зважаючи на вимоги ч. 3 ст.58 Митного кодексу України, основний метод застосуванню не підлягав. Також скаржник вказує на той факт, що платіжне доручення без вказівки у ньому на рахунок-фактуру, на підставі якого здійснювався платіж, не є доказом, достатнім для доведення митної вартості певної поставки товару.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між позивачем, як покупцем та нерезидентом PROFIT TRADE GROUP S.R.O. (продавцем) було укладено зовнішньоекономічний контракт № 2704-2018 від 27.04.2018, згідно п. 2.1 якого продавець продав, а покупець купив товар. Відповідно до розділу 4 цього контракту, одиниця виміру товару кілограми, ціна та кількість товару вказується в рахунку-фактурі (інвойсі). Загальна сума контракту визначається шляхом складання вартості всіх партій товару, за якими хоча б одна із сторін виконала свої зобов`язання, за весь період дії цього контракту.

На виконання вимог Митного кодексу України, з метою митного оформлення придбаних партій товарів (одяг вживаний, текстильні вироби вживані, взуття вживане) за контрактом № 2704-2018 від 27.04.2018, Позивач подав до митного поста «Північний» Львівській митниці ДФС чотири митні декларації: № UA209140/2019/208899 від 02.12.2019; № UA209140/2019/209689 від 03.12.2019; № UA209140/2019/209890 від 04.12.2019; № UA209140/2019/210443 від 05.12.2019, а також до митного поста «Львів-північний» Галицької митниці Держмитслужби 10 митних декларацій: № UA209140/2019/701440 від 12.12.2019; № UA209140/2019/701453 від 12.12.2019; № UA209140/2019/702683 від 16.12.2019; № UA209140/2019/703253 від 17.12.2019; № UA209140/2019/704299 від 19.12.2019; № UA209140/2019/704289 від 19.12.2019; № UA209140/2019/704708 від 20.12.2019; № UA209140/2019/705250 від 21.12.2019; № UA209140/2019/705273 від 21.12.2019; № UA209140/2019/705543 від 23.12.2019.

Позивач отримав електронні вимоги по всіх 14-и митних деклараціях з вимогою відповідно до частин 2-3 статті 53 МК України надати додаткові документи для підтвердження митної вартості.

В подальшому, розглянувши подані позивачем документи, в тому числі додатково (відповідно до ч. 6 ст. 53 МК України, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару), відповідачами було прийнято 14 рішень про коригування митної вартості товарів по кожній поданій митній декларації відповідно: Львівською митницею ДФС: № UA209000/2019/201874/2 від 02.12.2019 (щодо МД № UA209140/2019/208899 від 02.12.2019); № UA209000/2019/201899/2 від 04.12.2019 (щодо МД № UA209140/2019/209689 від 03.12.2019); № UA209000/2019/201900/2 від 04.12.2019 (щодо МД № UA209140/2019/209890 від 04.12.2019); Галицькою митницею Держмитслужби: № UA209000/2019/210001/2 від 09.12.2019 (щодо МД № UA209140/2019/210443 від 05.12.2019); № UA209000/2019/210023/2 від 12.12.2019 (щодо МД № UA209140/2019/701440 від 12.12.2019); № UA209000/2019/210024/2 від 12.12.2019 (щодо МД № UA209140/2019/701453 від 12.12.2019); № UA209000/2019/210033/2 від 16.12.2019 (щодо МД № UA209140/2019/702683 від 16.12.2019); № UA209000/2019/210045/2 від 17.12.2019 (щодо МД № UA209140/2019/703253 від 17.12.2019); № UA209000/2019/210052/2 від 19.12.2019 (щодо МД № UA209140/2019/704299 від 19.12.2019); № UA209000/2019/210053/2 від 19.12.2019 (щодо МД № UA209140/2019/704289 від 19.12.2019); № UA209000/2019/210058/2 від 20.12.2019 (щодо МД № UA209140/2019/704708 від 20.12.2019); № UA209000/2019/210064/2 від 21.12.2019 (щодо МД № UA209140/2019/705250 від 21.12.2019); № UA209000/2019/210066/2 від 21.12.2019 (щодо МД № UA209140/2019/705273 від 21.12.2019); № UA209000/2019/210073/2 від 23.12.2019 (щодо МД № UA209140/2019/705543 від 23.12.2019), у яких, в графі « 33» «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» зазначено, що у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, відповідачі не визнають заявлену митну вартість.

Спірними рішеннями про коригування митної вартості товарів митну вартість Митницею визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України.

У рішеннях зазначено, що джерелом інформації для коригування митної вартості слугували МД UA209140/2019/151651 від 18.06.2019, МД UA209140/2019/185819 від 30.09.2019, МД UA209140/2019/209535 від 03.12.2019.

Оскаржуваними рішеннями митницею було скориговано митну вартість товарів із заявлених позивачем 1,32 (текстильні вироби вживані, одяг і додаткові речі до одягу вживані) доларів США за кілограм товару, 1,22 (взуття вживане) доларів США за кілограм товару до 1,4401 доларів США за кілограм товару.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 1 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною 2 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На виконання вимог наведених норм декларант надав митному органу наявні у нього документи, що підтверджують задекларовану митну вартість ввезеного позивачем товару і обраний ним метод її визначення, які описано вище.

Водночас, митниця досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості. Митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. При цьому, наявність таких сумнівів має бути обґрунтованою та мотивованою та базуватися на дослідженні документів, доданих до митної декларації та підтверджують виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України. Митний орган має повноваження витребувати у декларанта додаткові документи, перелік яких наведений у цій нормі. Отже, наявність саме обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є обов`язковою умовою витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви можуть вважатися обґрунтованими, лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що саме митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

А тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України.

Щодо визначення митної вартості товару колегія суддів зазначає таке.

Як описано вище, позивач визначив митну вартість товару за першим методом, тобто за ціною договору, а відповідач за резервним.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно з положеннями ст. 55 Митного кодексу України орган доходів і зборів за відповідних умов має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом, а саме, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Враховуючи зміст наведених норм законодавства та дослідивши надані сторонами письмові доказ, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач не надав суду доказів, які б спростовували зміст наданих декларантом документів, та не навів жодних обставин з посиланням на подані декларантом для митного оформлення документи, у яких заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Щодо визначення митним органом митної вартості товару на підставі цінової інформації ЄАІС ДПС, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до п. 5 «Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 року № 689, під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи; інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС; цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; інформація отримана з мережі Інтернет.

Отже, наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних партій товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація не є достатньою підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як зазначено вище, в оскарженому рішенні про коригування митної вартості товарів відповідач вказав, що воно прийняте у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком для підтвердження митної вартості, а документи, подані для підтвердження митної вартості товару, не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості.

Тобто, відповідач при прийнятті рішення застосував норми п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України. Водночас, митну вартість товару відповідач визначив також за другорядним методом (резервним), застосування якого передбачене ст. 64 Митного кодексу України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до п. п. 2, 4 ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до п. 2.1 «Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів», затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року № 598, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Також відповідно до п. 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості. Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII цієї угоди під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Однак, як вбачається із змісту оскарженого рішення про коригування митної вартості товарів, у ньому зазначено про неможливість застосування другого-п`ятого методів визначення митної з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості. На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Тому суду не наведено достатніх підстав правомірності проведеного відповідачем розрахунку митної вартості у такий спосіб та за довільною методикою, без врахування стану та характеристик вживаних одягу та взуття, що безумовно впливає на митну вартість вказаного товару.

При цьому, як правильно вказав суд першої інстанції, вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості. Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів обставин, про які зазначено вище, свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний, методу визначення митної вартості оцінюваного товару.

За таких обставин колегія суддів зазначає, що оскаржуване рішення відповідача про коригування митної вартості товару не містить числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товару, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та у ньому відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої відповідачем, та фактів, які вплинули на таке коригування. А різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що рішення Львівської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/201874/2 від 02.12.2019; № UA209000/2019/201899/2 від 04.12.2019; № UA209000/2019/201900/2 від 04.12.2019 та рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/210001/2 від 09.12.2019; № UA209000/2019/210023/2 від 12.12.2019; № UA209000/2019/210024/2 від 12.12.2019; № UA209000/2019/210033/2 від 16.12.2019; № UA209000/2019/210045/2 від 17.12.2019; № UA209000/2019/210052/2 від 19.12.2019; № UA209000/2019/210053/2 від 19.12.2019; № UA209000/2019/210058/2 від 20.12.2019; № UA209000/2019/210064/2 від 21.12.2019; № UA209000/2019/210066/2 від 21.12.2019; № UA209000/2019/210073/2 від 23.12.2019, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Разом з тим, колегія суддів вирішує питання про стягнення з Галицької митниці Держмитслужби несплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Як видно з матеріалів справи, 30 вересня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання відповідача про відстрочення сплати судового збору у зв`язку з неможливістю сплатити такий в повному обсязі в межах строку, встановленого ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року про залишення апеляційної скарги без руху.

Наведеною ухвалою встановлено необхідний до сплати розмір судового збору в сумі 44142 (сорок чотири тисячі сто сорок дві) грн 00 коп. Разом з тим, 08 жовтня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи платіжного доручення № 2554 від 01 жовтня 2020 року, що підтверджує сплату судового збору по даній справі в розмірі 31530 (тридцять одної тисячі п`ятиста тридцяти) грн 00 коп.

Враховуючи наведене, розмір судового збору за подання апеляційної скарги, що підлягає достягненню, становить 12612 (дванадцять тисяч шістсот дванадцять) грн 00 коп (44142-31530 = 12612).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 липня 2020 року у справі № 380/1373/20 залишити без змін.

Стягнути з бюджетних асигнувань Галицької митниці Держмитслужби судовий збір в розмірі 12612 (дванадцять тисяч шістсот дванадцять) грн 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді В. В. Святецький
Л. Я. Гудим
Повне судове рішення складено 26.10.2020 року