Справа № 420/9230/20
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2020-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9230/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) про визнання протиправними дій щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії за віком за період з 07.10.2009р. по 02.04.2018р., невиплаті пенсії у встановленому законом розмірі, починаючи з 02.04.2018р., зупиненні виплати пенсії з 01.03.2020р., зобов`язання провести перерахунок та відновити виплату пенсії, стягнення моральної шкоди, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач, уточнивши позовні вимоги, просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови в перерахунку та поновлені виплати пенсії за віком за період з 07.10.2009р. по 02.04.2018р., невиплаті пенсії у встановленому законом розмірі, починаючи з 02.04.2018р., зупиненні виплати з 01.03.2020р.;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та поновити виплату позивачу пожиттєво пенсії за період з 07.10.2009р. по 02.04.2018р. шляхом її призначення знову, на рівних з іншими громадянами України умовах, відповідно з нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-ІV, з урахуванням змін у пенсійному законодавстві, як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни, на підставі документів, наявних у пенсійній справі, із застосуванням при розрахунку розміру пенсії за період з 07.10.2009р. по 02.04.2018р. показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якого сплачені страхові внески, за 2017-2019 роки - 7763,17 грн., доплатою за наднормативний стаж 15 років, не нижче мінімальної пенсії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого на момент фактичного виконання судового рішення (2020 р.), з виплатою усіх підвищень, надбавок і доплат, передбачених пенсійним законодавством України на момент поновлення та виплати пенсії, проведенням індексації та осучасненням пенсії, відповідно до пенсійної реформи України, компенсацією втрати доходів за затримку виплати пенсії чи її невиплати у належному розмірі, за період з 07.10.2009р. по день фактичного виконання рішення, з урахуванням раніше виплачених сум, одним платежем на визначений позивачем банківський рахунок;

провести перерахунок позивачу пенсії за віком, починаючи з 02.04.2018р. по день фактичного виконання рішення, на рівні з іншими громадянами України умовами, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-ІV з урахуванням змін у пенсійному законодавстві, як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни, на підставі документів, наявних у пенсійній справі, із застосуванням при розрахунку розміру пенсії показника середньої заробітної плати (доходу в Україні), з якої сплачено страхові внески, за 2016-2018 роки - 3764,40 грн., з оцінкою одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, доплатою з понаднормативний стаж 15 років, з виплатою усіх підвищень, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, індексації та осучасненням пенсії, відповідно до пенсійної реформи України, компенсацією втрати доходів за затримку виплати пенсії чи її невиплати у належному розмірі, з урахуванням раніше виплачених сум, одним платежем на визначений позивачем банківський рахунок;

стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь позивача 58059 грн. моральної шкоди, в режимі негайного виконання рішення, одним платежем;

відповідно до п.1 ч.2 ст. 371 КАС України допустити негайне виконання рішення суду у повному обсязі заявлених позовних вимог, шляхом стягнення одним платежем всієї суми боргу, починаючи з 07.10.2009р. по день фактичної виплати;

відповідно до ч. 6 ч. 245 КАС України, ч.1 ст. 382 КАС України зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області в 14-денний строк надати до суду звіт про виконання судового рішення, зверненого до негайного виконання.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2018р. у справі № 815/2507/18 в порушення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія позивачу, починаючи з 02.04.2018р. призначена та виплачується не у встановленому законодавством розмірі, із застосування невірного (заниженого) показника заробітної плати та коефіцієнта страхового стажу, інших порушень норм та методики, передбачених вказаним Законом для обчислення та індексації пенсії за віком. 10.07.2020р. позивач звернувся до відповідача з заявою щодо перерахунку та поновлення виплати пенсії за період з 07.10.2009р. по 02.04.2018р., перегляду розміру пенсії, починаючи з 02.04.2018р., поновлення виплати пенсії, починаючи з 01.03.2020р. з виплатою пенсії на визначений позивачем рахунок в банку. Листами відповідача від 31.08.2020р. та від 01.09.2020р. повідомлено позивача про поновлення та перерахунок пенсії, починаючи з 01.03.2020р. При цьому, щодо перерахунку пенсії за період з 07.10.2009р. по 02.04.2018р. відмовлено, враховуючи, що такі зобов`язання на відповідача не покладено згідно рішення у справі № 815/2507/18; жодного обґрунтування щодо проведення перерахунку пенсії, починаючи з 02.04.2018р. у відповіді не наведено.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 43878/20 від 21.10.2020р.), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2018р. у справі № 815/2507/18, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2018р., ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії за віком шляхом призначення пенсії заново відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на визначений позивачем банківський рахунок, починаючи з 02.04.2018р. Згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2018р. у справі № 815/2507/18 позов в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, зобов`язання вчинити дії за період з 07.10.2009 р. по 02.02.2018р. залишено без розгляду, що свідчить про відсутність підстав для нарахування позивачу пенсії за період з 07.10.2009 р. по 02.02.2018р.

Враховуючи, що заява на виплату пенсії через банківську установу протягом періоду з 2018р. по 2020р. не надходила, виплата пенсії здійснювалась через поштове відділення № 45, яким у березні 2020р. здійснено повернення коштів у зв`язку з відсутністю пенсіонера. За заявою від 10.07.2020р. виплату пенсії позивача поновлено та її виплата з вересня 2020р. буде проводитись через поточний рахунок в АТ «Укрексімбанк». Враховуючи, що питання застосування того чи іншого показника заробітної плати та коефіцієнта не були предметом спору у справі № 815/2507/18, призначення пенсії проведено з розміру 3764,40 грн. за три попередні роки (2014-2016 р.р.). Перерахунок пенсії позивача проведено зі встановленням щомісячної компенсаційної виплати в розмірі 500 грн. згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 251 від 01.04.2020р.Перерахунок пенсії здійснено у терміни встановлені законодавством, в зв`язку з чим відсутні підстави для нарахування компенсації втрати доходів за затримку виплати пенсії. Також, на думку відповідача, відсутні підстави для відшкодування майнової шкоди.

Ухвалами від 25.09.2020 р. клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору задоволено; звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання даної позовної заяви; відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін (ст. 262 КАС України); визначено, що справа буде розглянута судом в межах строків, визначених ст. 258 КАС України.

За приписами ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2018р. у справі № 815/2507/18 позов ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправною бездіяльності щодо непоновлення виплати пенсії за віком, зобов`язання провести перерахунок та поновити виплату пенсії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо непоновлення ОСОБА_1 виплати пенсії за віком з 02.04.2018 р.

Зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком шляхом призначення пенсії заново відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни, на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на визначений позивачем банківський рахунок, починаючи з 02.04.2018 р.

Позов в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі та зобовязання вчинити дії за період з 07.10.2009 р. по 02.04.2018 р. залишено без розгляду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позивач оскаржував рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2018р. у справі № 815/2507/18 до суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свою правову позицію щодо залишених без розгляду позовних вимог тим, що право на поновлення та виплату пенсії виникло з дати прийняття Рішення Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 р., відповідно до якого п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном було визнано таким, що не відповідає Конституції України, а тому таке право має бути відновлено саме з 07 жовтня 2009 року.

Крім того, позивач не погоджувався з рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2018р. у справі № 815/2507/18 в частині відмови у проведенні індексації та компенсації втрати частини доходів.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2018 р. у справі № 815/2507/18 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення; рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2018 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії залишено без змін.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2018р. у справі № 815/2507/18 набрало законної сили 29.11.2018 р.

17.12.2018р. Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі № 815/2507/18.

Згідно протоколу перерахунку пенсії від 11.02.2019р. на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2018р. у справі № 815/2507/18 поновлено ОСОБА_1 виплату пенсії за віком шляхом призначення пенсії заново відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни, на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на визначений позивачем банківський рахунок, починаючи з 02.04.2018р. (а.с. 17-18).

10.07.2020р. представник позивача звернувся до відповідача з заявою, в якій просив:

Прийняти у десятиденний строк рішення про перерахунок та поновлення виплати пенсії за віком як непрацюючому пенсіонеру, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі документів, наявних в пенсійній справі, на визначений заявником банківський рахунок за період з 07.10.2009р. по 02.04.2018р., з визначенням індексації та компенсації втрачених доходів та, починаючи з 01.03.2020р. з проведенням індексації (перерахунку) пенсії у 2019р. та 2020 р., компенсацією втрати доходу за затримку виплати пенсії в установленому законом розмірі по день фактичної виплати, виплатою щомісячної компенсаційної виплати у розмірі 500 грн., починаючи з 01.04.2020р., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №251 від 01.04.2020р. (а.с. 27-30).

Листами Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 31.08.2020р. (вих. №7675-7537/М-02/8-1500/20), від 01.09.2020р. (вих. №7722-7648/М-02/8-1500/20) за результатами розгляду вищевказаного звернення позивача повідомлено, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2018р. у справі № 815/2507/18, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2018р., позивачу поновлено виплату пенсії за віком шляхом призначення пенсії заново відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на визначений позивачем банківський рахунок, починаючи з 02.04.2018р. враховуючи, що згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2018р. у справі № 815/2507/18 позов в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, зобов`язання вчинити дії за період з 07.10.2009 р. по 02.02.2018р. залишено без розгляду, відсутні підстави для нарахування позивачу пенсії за період з 07.10.2009 р. по 02.02.2018р. також вказано, що питання застосування того чи іншого показника заробітної плати та коефіцієнта не були предметом спору у справі №815/2507/18, призначення пенсії проведено з розміру 3764,40 грн. за три попередні роки (2014-2016 р.р.). Перерахунок пенсії позивача проведено згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 124 від 20.02.2019р., зі встановленням щомісячної компенсаційної виплати в розмірі 500 грн. згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 251 від 01.04.2020р. Перерахунок пенсії здійснено у терміни встановлені законодавством, в зв`язку з чим відсутні підстави для нарахування компенсації втрати доходів за затримку виплати пенсії (а.с. 34-35).

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Суд зазначає, що позивач, проживаючи в Ізраїлі, як громадянка України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, так як Конституція Україні та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

Передбачене Конституцією України право громадян на соціальний захист конкретизоване у Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким встановлено порядок нарахування та виплати пенсії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до приписів ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у ст. 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Суд зазначає, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності органу Пенсійного фонду України щодо непоновлення виплати пенсії за віком позивачу та зобов`язати відповідача провести перерахунок і відновити виплату позивачу довічно пенсії за віком, шляхом призначення пенсії заново, відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням змін в пенсійному законодавстві, як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни, в розмірі не менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок і доплат, передбачених пенсійним законодавством України, на момент поновлення виплати пенсії, на підставі документів, що знаходяться в його пенсійній справі та додатково поданих документів про стаж та заробітну плату, з проведенням перерахунку, індексації пенсії, виплатою компенсації втрати частини доходів, на визначений позивачем банківський рахунок, починаючи з 07.10.2009 р. були предметом судового розгляду у справі № 815/2507/18.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2018р. у справі № 815/2507/18, яке набрало законної сили 29.11.2018 р., позов в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі та зобовязання вчинити дії за період з 07.10.2009 р. по 02.04.2018 р. залишено без розгляду. За наслідками розгляду апеляційної скарги позивача судом апеляційної інстанції не було встановлено підстав для розгляду по суті позовних вимог у вказаній частині.

Суд звертає увагу позивача, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997р. гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно з її положеннями кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Одним з аспектів принципу верховенства права, на якому базується право на справедливий судовий розгляд, є принцип правової певності (legal certainty), який, зокрема, передбачає, що "якщо судом остаточно вирішено спір, це рішення не може піддаватись сумніву" (рішення у справі Brumгrescu v. Romania, № 28342/95, параграф 61 від 28.10.1999).

Європейський Суд з прав людини в рішеннях у справах "Рябих проти Росії", "Пономарьов проти України" констатував, що рішення, яке набрало законної сили, не може бути предметом ще одного перегляду тільки тому, що сторона продовжує сумніватися у його правильності. У справі (п.40) "Пономарьов проти України" (заява №3236/03) ЄСПЛ нагадує, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано п. 1 ст. 6 ЄКПЛ має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, що передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип означає, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду.

Так, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2018р. у справі № 815/2507/18 позов ОСОБА_1 було задоволено частково та обрано спосіб захисту порушеного права позивача з 02.04.2018р.

Відтак, під час розгляду заяви позивача від 10.07.2020р. у відповідача були відсутні підстави для перерахунку та поновлені виплати пенсії за віком за період з 07.10.2009р. по 02.04.2018р., в зв`язку з чим у вказаній частині позову вимоги позивача є необґрунтованими.

З урахуванням наведеного, відсутні підстави для визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови в перерахунку та поновлення виплати пенсії за віком за період з 07.10.2009р. по 02.04.2018р., в зв`язку з чим суд відмовляє в їх задоволенні.

Також відсутні підстави для задоволення похідної від першої вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та поновити виплату позивачу пожиттєво пенсії за період з 07.10.2009р. по 02.04.2018р. шляхом її призначення знову, на рівних з іншими громадянами України умовах, відповідно з нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-ІV, з урахуванням змін у пенсійному законодавстві, як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни, на підставі документів, наявних у пенсійній справі, із застосуванням про розрахунку розміру пенсії за період з 07.10.2009р. по 02.04.2018р. показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якого сплачені страхові внески, за 2017-2019 роки - 7763,17 грн., доплатою за наднормативний стаж 15 років, не нижче мінімальної пенсії у розмірі прожиткового мінімуму. Встановленого на момент фактичного виконання судового рішення (2020 р.), з виплатою усіх підвищень, надбавок і доплат, передбачених пенсійним законодавством України на момент поновлення та виплати пенсії, проведенням індексації та осучасненням пенсії, відповідно до пенсійної реформи України, компенсацією втрати доходів за затримку виплати пенсії чи її невиплати у належному розмірі, за період з 07.10.2009р. по день фактичного виконання рішення, з урахуванням раніше виплачених сум, одним платежем на визначений позивачем банківський рахунок, в зв`язку з чим суд відмовляє у їх задоволенні.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок позивачу пенсії за віком, починаючи з 02.04.2018р. по день фактичного виконання рішення, на рівні з іншими громадянами України умовами, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-ІV з урахуванням змін у пенсійному законодавстві, як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни, на підставі документів, наявних у пенсійній справі, із застосуванням при розрахунку розміру пенсії показника середньої заробітної плати (доходу в Україні), з якої сплачено страхові внески, за 2016 -2018 роки - 3764,40 грн., з оцінкою одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, доплатою з понаднормативний стаж 15 років, з виплатою усіх підвищень, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, індексації та осучасненням пенсії, відповідно до пенсійної реформи України, компенсацією втрати доходів за затримку виплати пенсії чи її невиплати у належному розмірі, з урахуванням раніше виплачених сум, одним платежем на визначений позивачем банківський рахунок, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Згідно ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn);

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

У даній адміністративній справі має місце не призначення пенсії за іншим Законом, не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного закону.

Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп ? Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою:

Кс - коефіцієнт страхового стажу;

См - сума місяців страхового стажу;

Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 №2148-VІІІ, який набрав чинності з 11.10.2017р., внесено зміни, зокрема, до пунктів 4-3 та 4-4 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV.

Пунктом 4-3 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.

Аналіз наведених норм чинного законодавства надає підстави для висновку, що під час переведення особи з одного виду пенсії на інший, розмір пенсії визначається, виходячи з середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Так, з п. 4-4 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на який посилається позивач як на підставу для проведення розрахунку його пенсії з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35% передбачено, що з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. У разі, якщо при однакових показниках індивідуального коефіцієнта заробітної плати (доходу) та тривалості страхового стажу розмір пенсії у 2018 році, обчислений відповідно до аналогічних показників, буде меншим, ніж пенсія, призначена у 2017 році, розмір якої обчислений з урахуванням положень абзацу першого цього пункту, Кабінет Міністрів України приймає рішення про збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується при призначенні пенсій з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, таким чином, щоб пенсії, призначені у зазначений період, не були меншими за пенсії, що призначалися з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року.

Отже, середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, згідно з положеннями пункту 4-4 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV застосовується лише при призначенні особам пенсії у період з 01.10.2017р. по 31.12.2017р.

Так, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2018р. у справі № 815/2507/18 зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком шляхом призначення пенсії заново відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни, на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на визначений позивачем банківський рахунок, починаючи з 02.04.2018 р.

Відповідач на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2018р. у справі № 815/2507/18 поновив ОСОБА_1 виплату пенсії за віком шляхом призначення пенсії заново відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та мав застосувати до спірних правовідносин абзац 2 пункту 4-4 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, яким визначено, що з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. У разі, якщо при однакових показниках індивідуального коефіцієнта заробітної плати (доходу) та тривалості страхового стажу розмір пенсії у 2018 році, обчислений відповідно до аналогічних показників, буде меншим, ніж пенсія, призначена у 2017 році, розмір якої обчислений з урахуванням положень абзацу першого цього пункту, Кабінет Міністрів України приймає рішення про збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується при призначенні пенсій з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, таким чином, щоб пенсії, призначені у зазначений період, не були меншими за пенсії, що призначалися з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року.

Згідно п.10 ч.2 ст. 245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до абз. 2 ч.4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

З урахуванням наведеного, беручи до уваги встановлені судом обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо застосування показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 , призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2018р. у справі № 815/2507/18; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 02.04.2018р. із застосуванням показника середньої заробітної плати та величини оцінки одного року страхового стажу відповідно до пп. 4-4 п.4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вже отриманих сум пенсії, з урахуванням висновків суду.

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

Згідно ч.2 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії визначений Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 124 від 20.02.2019 р.

Ані аргументації позивача, ані доказів порушення відповідачем ч.2 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" матеріали справи не містять.

Постановою Кабінету Міністрів України №251 від 01.04.2020р. «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році» установлено з 1 квітня 2020 р. по 28 лютого 2021 р. особам, які отримують пенсію і яким виповнилося 80 років і більше, у яких щомісячний розмір пенсійних виплат з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації, щомісячної компенсації у разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, не досягає розміру середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії за 2019 рік, щомісячну компенсаційну виплату в розмірі до 500 гривень у межах зазначеного розміру.

Щомісячна компенсаційна виплата особам, які отримують пенсію та досягли 80-річного віку після 1 квітня 2020 р., встановлюється і виплачується з дати досягнення зазначеного віку.

Згідно матеріалів справи, перерахунки пенсії позивача згідно ст. 42 Закону України Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" щодо індексації показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії позивача проведено з 01.03.2019р. (проіндексований показник заробітної плати становив 4404,35 грн.) та з 01.05.2020р. (проіндексований показник заробітної плати становить 4888,83 грн).

Перерахунок пенсії позивачу згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 124 від 20.02.2019 р. та встановлення щомісячної компенсаційної виплати в розмірі до 500 грн. згідно постанови Кабінету Міністрів України №251 від 01.04.2020р. «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році» нараховано з дотриманням вимог законодавства, в зв`язку з чим позовні вимоги у частині компенсації втрати доходів за затримку виплати пенсії чи її невиплати у належному розмірі є необґрунтованими.

Щодо позовних вимог про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь позивача 58059 грн. моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно із ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.1 та п.9 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі відповідними змінами) роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

В пункті 9 цієї постанови Пленуму ВСУ зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивачем не обґрунтовано наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними рішеннями суб`єкта владних повноважень, відповідно до яких заподіяно шкоду. Тобто, позивач повинен довести факт завдання йому моральної шкоди, надати належні докази того, що саме рішення відповідача призвели до матеріальних втрат і душевних страждань, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації його життя.

Разом з тим, суд зазначає, що позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому душевних страждань рішеннями відповідача по справі, зокрема, доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, що настали внаслідок рішень відповідача.

Враховуючи те, що позивачем належним чином не доведені факт заподіяння відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.371 КАС України, суд який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні суду звернути до негайного виконання рішення: у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті.

Враховуючи, що в даному випадку судом не ухвалено рішення про стягнення певних сум з відповідача, відсутні підстави для звернення до негайного виконання цього рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч.2 ст. 382 КАС України).

Таким чином, приписами наведеної статті КАС України суду надано право, а не встановлено обов`язок зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За встановлених у даній справі обставин, не вбачається підстав для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) про визнання протиправними дій щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії за віком за період з 07.10.2009р. по 02.04.2018р., невиплаті пенсії у встановленому законом розмірі, починаючи з 02.04.2018р., зупиненні виплати пенсії з 01.03.2020р., зобов`язання провести перерахунок та відновити виплату пенсії, стягнення моральної шкоди,- задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо застосування показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 , призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2018р. у справі № 815/2507/18.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 (Wainberger St.3/27, Petah Tikva, Israel, НОМЕР_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з 02.04.2018р. із застосуванням показника середньої заробітної плати та величини оцінки одного року страхового стажу відповідно до пп. 4-4 п.4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вже отриманих сум пенсії, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя: Г.П. Самойлюк

.