Справа № 640/540/20
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2020 року м. Київ № 640/540/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Вєкуа Н.Г., при секретарі судового засідання Шуст Н.А., за участі: представника позивача - Сичова Д.В., представника відповідача (Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг) - Усачової А.І., здійснюючи відкритий судовий розгляд адміністративної справи

за позовом Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз"

до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

Державної казначейської служби України

про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,-

На підставі ч. 1 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 20 жовтня 2020 року проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 243 названого Кодексу. Під час проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення сторонам роз`яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту рішення.

У С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" (12501, Житомирська обл, м. Коростишів, вул. Київська, 55) з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (03057, м. Київ, вул. Смоленська, 19, ), Державної казначейської служби України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, ), в якому (з урахуванням заяви про збільшення позоних вимог від 27.03.2020) просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, яка полягає у не встановленні для Приватного акціонерного товариства з газопостачання та газифікації "Коростишівгаз" економічно обґрунтованого тарифу на розподіл природного газу в період з 2015 по 2020 років;

- зобов`язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (ідентифікаційний код - 39369133) встановити для Приватного акціонерного товариства з газопостачання та газифікації "Коростишівгаз" (ідентифікаційний код - 20413052) економічно обґрунтований тариф на послуги розподілу природного газу;

- стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь Приватного акціонерного товариства з газопостачання та газифікації "Коростишівгаз" 72 769 722, 11 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, яка завдана Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Позовні вимоги мотивовано тим, що станом на листопад 2019 року для Товариства діє тариф, який не передбачає необхідних для Позивача компенсацій витрат, що виникли внаслідок неврахування НКРЕКП в тарифах з 2015 по 2019 років необхідних обсягів природного газу для потреб виробничо - технологічних витрат та нормованих втрат (по тексту - ВТВ) і різниці в цінах на ВТВ та недоотримання тарифної виручки за розподіл природного газу з 2015 року, і такі витрати залишаються некомпенсованими. Тобто, тариф, затверджений у 2015 році, не є економічно обґрунтованим. Тариф, встановлений Регулятором з 2016 року для Позивача не переглядався та не був врахований розмір ВТВ в обсязі 1 285 тис. куб. м. та збільшенням ціни газу відповідно до затвердженої. На численні звернення до національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг щодо перегляду тарифу на розподіл природного газу для підприємства та врахування компенсації за фактичний обсяг нормованих втрат та виробничо-технологічних витрат за період з 2015 року по даний час, НКРЕКП дані вимоги не врахувала, що підтверджується неодноразовими зверненнями Позивача на адресу Регулятора. Позивач звертає увагу суду, що чинний тариф не забезпечує Товариству відшкодування обґрунтованих витрат останнього на отримання прибутку. ПрАТ «КОРОСТИШІВГАЗ» позбавлено можливості компенсувати необхідні для ведення власної господарської діяльності виробничі витрати, зокрема, здійснювати оплату природного газу на потреби виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат власнику - Акціонерному товариству «УКРТРАНСГАЗ». Позивач наголошує, що затверджуючи тариф на розподіл природного газу, НКРЕКП повинно було встановити такий тариф, що є економічно обґрунтованим та враховував би всі матеріальні витрати Товариства. З врахуванням викладених нормативних положень, в їх сукупності, позивач вважає, що необхідність формування відповідного тарифу з огляду на його економічну обґрунтованість прямо передбачена законодавством і встановлює для НКРЕКП відповідний обов`язок при встановленні та зміні тарифів, зокрема, і для ПрАТ «КОРОСТИШІВГАЗ».

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.02.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Відповідач в особі Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що твердження позивача щодо бездіяльності Регулятора не відповідають дійсним обставинам справи, а тому не заслуговують на увагу суду, оскільки відповідачем вчинялись дії, спрямовані на розгляд заяв позивача про встановлення економічно обґрунтованого тарифу, проте, відповідно до приписів Тимчасової методики визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу, розгляд заяв позивача з об`єктивних причин було зупинено, окрім того, з кожною наступною заявою про перегляд тарифу з іншими показниками, втрачає актуальність попередньо подана заява. Крім того відповідач зазначає, що повноваження із затвердження тарифу є дискреційними, а тому суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується та приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення.

Відповідач в особі Державної казначейської служби України також надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдавало, а отже не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу діями інших суб`єктів.

Також, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг було надано відзив на заяву про збільшення позовних вимог, в якому, серед іншого, зазначено, що заявлені позивачем до відшкодування суми не є шкодою/збитками, які можуть бути відшкодовані в порядку статей 1166, 1173 ЦК України.

В судовому засіданні 20 жовтня 2020 року представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача (Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг) в судовому засіданні 20 жовтня 2020 року проти позовних вимог заперечував та просив відмовити в їх задоволенні.

У судовому засіданні 20 жовтня 2020 року на підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши пояснення, доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Приватному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" видана Ліцензія на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території м. Коростишів та Коростишівського району Житомирської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віддані, користуванні чи експлуатації ПрАТ «КОРОСТИШІВГАЗ».

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (Відповідач, Регулятор, НКРЕКП) від 24.03.2016 року №433 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для ПрАТ «Коростишівгаз» було встановлено тариф для Позивача.

15.12.2016 року Відповідачем винесено Постанову №2292 «Про внесення змін до Постанови НКРЕКП №433 від 24.03.2016 року» та затверджено структуру тарифу на послуги розподілу природного газу для ПрАТ «КОРОСТИШІВГАЗ».

Позивач наголошує, що тариф, встановлений для ПрАТ «КОРОСТИШІВГАЗ» у 2016 році не переглядався та є економічно необґрунтованим, оскільки не забезпечує товариству відшкодування обґрунтованих витрат останнього на отримання прибутку, що і зумовило звернення позивача до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про природні монополії», сферами діяльності суб`єктів природних монополій, серед іншого є розподіл природного і нафтового газу трубопроводами.

Згідно статті 1 Закону України «Про природні монополії» державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій у сферах, визначених у статті 5 цього Закону, здійснюється національними комісіями регулювання природних монополій.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» (далі-Закон України «Про НКРЕКП») Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі-НКРЕКП), є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

НКРЕКП здійснює державне регулювання шляхом ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг; формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг (ч.2 ст. 3 Закону України «Про НКРЕКП»).

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 17 Закону України «Про НКРЕКП» до повноважень НКРЕКП належить встановлення державних регульованих цін і тарифів на товари (послуги) суб`єктів природних монополій.

При цьому, частиною 4 ст. 17 Закону «Про НКРЕКП» встановлено, що порядки (методики) формування, розрахунку та встановлення державних регульованих цін і тарифів для суб`єктів господарювання природних монополій, затверджені Регулятором, мають бути недискримінаційними і прозорими.

При розробленні та затвердженні методик Регулятор має забезпечити, щоб суб`єкти природних монополій отримали належні стимули на коротко - та довгострокові періоди щодо підвищення ефективності, ліквідації перехресного субсидіювання між видами діяльності та групами споживачів, сприяння ринковій інтеграції та безпеці постачання. У разі застосування будь-якого способу державного регулювання цін порядки (методики) формування, розрахунку та встановлення тарифів повинні забезпечити покриття економічно обґрунтованих витрат, залучення необхідних інвестицій, дотримання екологічних вимог, вимог якості та безпеки, обґрунтованої прибутковості.

Вимоги щодо встановлення цін та тарифів для суб`єктів природних монополій містяться також в таких нормах законодавчих актів ст. 12 Закону України «Про ціни і ціноутворення», ст. 9 Закону України «Про природні монополії», ст. 4 Закону України «Про ринок природного газу»

Крім того, у відповідності до Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, затвердженими постановою НКРЕКП від 13.01.2010 №12, які діяли до 26.03.2017 встановлено, що ліцензіат одержує плату за послуги з транспортування газу розподільними трубопроводами від замовників цих послуг за встановленим НКРЕ тарифом.

Тариф на транспортування газу розподільними трубопроводами розраховується ліцензіатом на наступний (плановий) період та затверджується НКРЕКП. Тариф встановлюється таким чином, щоб забезпечити ліцензіату відшкодування його обґрунтованих витрат та отримання прибутку, а також стимулювати його до скорочення цих витрат і підвищення рентабельності його діяльності (п.3.8 Ліцензійних умов).

Відповідно до п. 2.2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 16.02.2017 № 201, що діють з 26.03.2017 суб`єкт господарювання надає послуги розподілу природного газу за тарифами, що встановлені НКРЕКП та має право використовувати кошти, отримані за рахунок надання послуг розподілу природного газу, передбачені структурою тарифу (річної планової виручки) у визначеному розмірі та за цільовим призначенням.

В тексті позовної заяви позивач наголошує, що встановлюючи тарифи НКРЕКП не передбачило економічно обґрунтований тариф та механізм компенсації збитків, заподіяних ПрАТ «Коростишівгаз» внаслідок власної бездіяльності з перегляду тарифів протягом 2015-2019 років. Позивачем наголошено, що встановлений у 2016 році тариф не переглядався, наведено посилання на неодноразові звернення з заявами про встановлення економічно обґрунтованого тарифу на транспортування природного газу, проте відповідач вчиняв протиправну бездіяльність, яка полягала у не розгляді заяв товариства, з метою встановлення економічно обґрунтованого тарифу на розподіл природного газу в період з 2015 по 2020 роки.

Надаючи оцінку дотримання відповідачем порядку розгляду заяв позивача на встановлення (зміну) тарифу, суд виходить з наступного.

По-перше, необхідно зазначити, що посилання Позивача на листи (заяви), надані до НКРЕКП впродовж 2016-2018 років, на переконання суду є недоречним, оскільки з урахуванням положень статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а тому, не можуть бути підставою позову.

Суд зазначає, що Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.06.2018 № 389 затверджена Тимчасова методика визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу.

Зазначена постанова від 14.06.2018 № 389 набрала чинності 18.01.2019 і діє, як в ній зазначено, до 31 грудня 2019 року.

Главою 8 цієї Тимчасової методики визначена процедура встановлення та перегляду тарифів на послуги розподілу природного газу.

Відповідно до п. 8.3 Тимчасової методики суб`єкт господарювання забезпечує достовірність документів, що подаються ним для встановлення або перегляду тарифу.

Установлення тарифів здійснюється НКРЕКП за умови відповідного обґрунтування суб`єктом господарювання планованих витрат, пов`язаних із розподілом природного газу (п.8.4 Тимчасової методики).

Рішення про встановлення або перегляд тарифів приймається НКРЕКП на засіданнях у формі відкритих слухань (п.8.5 Тимчасової методики).

Відповідно до п.8.15 Тимчасової методики суб`єкт господарювання має право звернутися до НКРЕКП щодо перегляду рівня тарифу у разі:

1) зміни обсягів розподілу природного газу у планованому періоді відносно врахованих при розрахунку тарифу більше ніж на 5 відсотків;

2) зміни собівартості, передбаченої структурою тарифу, внаслідок підвищення цін на паливо, сировину, матеріали, послуги, зростання витрат на оплату праці у зв`язку зі зміною законодавчо визначеного розміру мінімальної заробітної плати відносно врахованих при розрахунку тарифу більше ніж на 5 відсотків;

3) зміни в чинному законодавстві України, зокрема в частині розміру ставок податків, зборів, обов`язкових платежів.

За правилами п.8.6 Тимчасової методики для встановлення тарифу суб`єкт господарювання подає до НКРЕКП не пізніше ніж за 90 календарних днів до початку планованого періоду заяву про встановлення тарифу за формою, наведеною в додатку 1 до цієї Тимчасової методики, до якої додаються визначені в цьому пункті Тимчасової методики документи.

За правилами п.8.8 Тимчасової методики числова інформація в документах зазначається з точністю до одного знака після коми, крім тарифу на послуги розподілу природного газу.

Величина тарифу на послуги розподілу природного газу зазначається з точністю до двох знаків після коми.

Відповідно до п.8.9 Тимчасової методики суб`єкт господарювання зобов`язаний обґрунтовано розподілити загальновиробничі, адміністративні витрати та витрати на збут між діяльністю з розподілу природного газу та іншими видами діяльності з документальним підтвердженням необхідності такого розподілу.

Суб`єкт господарювання обґрунтовує кожну складову витрат господарської діяльності з розподілу природного газу, пов`язаних з операційною діяльністю, фінансових витрат (крім фінансових витрат, які включені до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку) та прибутку документами, визначеними пунктом 8.6 цієї глави (п.8.10 Тимчасової методики).

Відповідно до п.8.12 Тимчасової методики заява та документи, що до неї додаються, перевіряються НКРЕКП щодо їх відповідності вимогам цього розділу.

У разі надання неповного пакета документів, визначеного пунктом 8.6 цієї глави, заява не розглядається, про що НКРЕКП повідомляє заявника у письмовій формі протягом десяти робочих днів з дня надходження таких документів до НКРЕКП та повертає їх заявнику.

У разі відповідності заяви та доданих до неї документів, визначених пунктом 8.6 цієї глави, НКРЕКП розглядає їх протягом тридцяти календарних днів з дня надходження до НКРЕКП.

У разі потреби НКРЕКП може звернутися до суб`єкта господарювання, що провадить або має намір провадити господарську діяльність з розподілу природного газу, щодо надання додаткових пояснень та обґрунтувань, які подаються суб`єктом господарювання до НКРЕКП у визначений нею строк, підписані керівником суб`єкта господарювання.

Розгляд заяви зупиняється на строк, необхідний для доопрацювання структури тарифу або інвестиційної програми, якщо при розгляді виникають питання, що потребують додаткового вивчення і доопрацювання, про що НКРЕКП письмово повідомляє суб`єкта господарювання.

Відповідно до п.8.13 Тимчасової методики НКРЕКП може відмовити суб`єкту господарювання у встановленні або перегляді тарифу у разі:

встановлення факту нецільового використання коштів, передбачених структурою встановленого тарифу, або фінансової неспроможності та економічної недоцільності здійснення відповідного виду ліцензованої діяльності суб`єктом господарювання, який має намір його провадити;

надання до НКРЕКП недостовірної інформації або необґрунтованості складових витрат, визначених цією Тимчасовою методикою.

Отже, означена Тимчасова методика також передбачає можливість НКРЕКП звернутися до суб`єкта господарювання, що провадить господарську діяльність з розподілу природного газу, щодо надання додаткових пояснень та обґрунтувань, а також зупинити розгляд заяви на строк, необхідний для доопрацювання структури тарифу або інвестиційної програми, якщо при розгляді виникають питання, що потребують додаткового вивчення і доопрацювання.

Як свідчать матеріали адміністративної справи, НКРЕКП листом від 22.01.2019 № 712/16/7-19 повідомила Операторів ГРМ, що їм необхідно подати заяву про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу та відповідні документи із врахуванням вимог Тимчасової методики та Порядку проведення відкритого обговорення проектів рішень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.06.2017 № 866.

Листом від 22.01.2019 № 13/3 (вх. до НКРЕКП від 25.01.19 № Т-41/19) Позивач звернувся до НКРЕКП із заявою щодо перегляду тарифу на розподіл природного газу.

При цьому, за твердженням відповідача, що не заперечувалось позивачем під час судового розгляду справи, останнім були надані документи в одному примірнику, без наявності всіх необхідних додатків, а саме звіту про рух грошових коштів, звіту про власний капітал та примітки до фінансової звітності.

Відповідно до положень п.8.7 Тимчасової методики, заява та документи, що додаються до неї, визначені п.8.6 цієї глави, подаються до НКРЕКП у паперовій (два примірники) і електронній формах та оформлюються суб`єктом господарювання, що провадить діяльність з розподілу природного газу, за формами, наведеними у додатках 1-9 до цієї Тимчасової методики.

Відповідно до п.8.12 Тимчасової методики, у разі надання неповного пакету документів, визначеного п.8.6 цієї глави, заява не розглядається, про що НКРЕКП повідомляє заявника у письмовій формі протягом десяти робочих днів з дня надходження таких документів до НКРЕКП та повертає їх заявнику.

Враховуючи зазначене, відповідно до положень п.8.12 Тимчасової методики, листом від 04.02.2019 № 1204/16/7-19, НКРЕКП повернула Позивачу документи, надані листом від 22.01.2019 № 13/3.

ПАТ «Коростишівгаз» подано до НКРЕКП заяву про встановлення (перегляд) тарифу та відповідні документи листом від 06.03.2019 № 34.

Як стверджує відповідач, до поданого пакету документів виникли питання, що потребували додаткових обґрунтувань.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 8.12 Тимчасової методики у разі потреби НКРЕКП може звернутися до суб`єкта господарювання, що провадить або має намір провадити господарську діяльність з розподілу природного газу, щодо надання додаткових пояснень та обґрунтувань, які подаються суб`єктом господарювання до НКРЕКП у визначений нею строк, підписані керівником суб`єкта господарювання.

НКРЕКП листом від 07.03.2019 № 2540/16/7-19 надіслало до ПАТ «Коростишівгаз» запрошення на робочу зустріч для обговорення поданих документів, яка відбудеться 27.03.2019.

27.03.2019 було проведено робочу нараду з представниками ПАТ «Коростишівгаз» та надано зауваження до поданих документів.

Листом від 02.04.2019 № 47/1 Позивачем було надано пояснення з питань, визначених у протоколі робочої наради.

В подальшому, листом НКРЕКП від 04.04.2019 № 3776/16/7-19 ПАТ «Коростишівгаз» проінформовано про зупинення розгляду заяви, враховуючи потребу додаткового вивчення і доопрацювання питань, що виникли при опрацюванні структури тарифу, відповідно до абзацу п`ятого пункту 8.12 Тимчасової методики.

Також, з метою детального опрацювання витрат Ліцензіата та для розгляду питань щодо включення відповідних витрат до інших планованих операційних витрат, НКРЕКП листом від 10.04.2019 № 4017/16/7-19, копія якого також наявна в матеріалах справи, запрошено уповноважених представників ПАТ «Коростишівгаз» прибути 22.04.2019 до НКРЕКП на робочу зустріч для розгляду питань, щодо включення відповідних витрат до інших планованих операційних витрат.

За твердженнями відповідача, наведеними у відзиві на позовну заяву, що також не заперечувалось представником позивача під час судового розгляду справи, не надано суду відповіді на відзив, 22.04.2019 з представниками ПАТ «Коростишівгаз» було проведено робочу нараду, на якій обговорено питання, щодо включення відповідних витрат до інших планованих операційних витрат, та надано відповідні зауваження.

Окрім того, матеріали справи свідчать, що листом НКРЕКП від 27.03.2019 №3326/16.1.1/7-19, копія якого наявна в матеріалах справи, запрошено уповноважених представників Позивача прибути до НКРЕКП для проведення робочої наради з розгляду та аналізу проекту Плану розвитку газорозподільних систем на 2019 - 2028 роки.

НКРЕКП листом від 26.04.2019 №4797/16.1.1/7-19 проінформувало ПАТ «Коростишівгаз» про зупинення розгляду заяви про встановлення (перегляд) тарифу на послуги розподілу природного газу та Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ«Коростишівгаз» на 2019-2028 роки згідно з положеннями абзацу п`ятого пункту 8.12 Тимчасової методики у зв`язку з необхідністю доопрацювання структури тарифу та інвестиційної програми.

Поряд з цим, як зазначено відповідачем у відзиві на позовну заяву, 24.12.2019 НКРЕКП було прийнято постанову №3027, якою встановлено тариф на послуги розподілу природного газу для ПАТ «Коростишівгаз».

Водночас, в матеріалах справи відсутні заперечення позивача з приводу обґрунтованості постанови, прийнятої 24.12.2019, а лише зазначено про протиправно бездіяльність, стосовно незатвердження Регулятором тарифів, у тому числі на 2019-2020 роки. При цьому, товариством в тексті позову було зазначено, що тариф, встановлений в 2016 році до моменту звернення до суду не переглядався, що не відповідає дійсним обставинам справи, встановленим під час судового розгляду.

Що стосується розгляду заяв позивача, поданих упродовж 2019 року, в результаті яких власне і було прийнято постанову від 24.12.2019 №3027, суд зазначає, що наведеними вище приписами Тимчасової методики визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу передбачено можливість зупинення розгляду заяви, враховуючи потребу додаткового вивчення і доопрацювання питань, що виникли при опрацюванні структури тарифу, окрім того, методикою також передбачено можливість НКРЕКП звернутися до суб`єкта господарювання, що провадить або має намір провадити господарську діяльність з розподілу природного газу, щодо надання додаткових пояснень та обґрунтувань.

Так, враховуючи, що розгляд заяв позивача зупинився враховуючи потребу додаткового вивчення і доопрацювання питань, що виникли при опрацюванні структури тарифу, відповідно до абзацу п`ятого пункту 8.12 Тимчасової методики, відсутні підстави вважати, що відповідач безпосередньо та без будь-яких об`єктивних причин не вживав передбачених законодавством заходів для розгляду заяв позивача.

Натомість, заяви позивача не були розглянуті по суті в 30 денний термін з прийняттям відповідного рішення про затвердження (перегляд) тарифу або відмову у встановленні (перегляді) тарифу, оскільки їх розгляд був призупинений у зв`язку з об`єктивними обставинами, які наведено вище.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 24.06.2019 по справі №818/1691/17, для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту несвоєчасного виконання обов`язкових дій, а важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів особи. Самі по собі строки поза зв`язком із конкретною правовою ситуацією, набором фактів, умов та обставин, за яких розгорталися події, не мають жодного значення. Сплив чи настання строку набувають (можуть набути) правового сенсу в сукупності з подіями або діями, для здійснення чи утримання від яких встановлюється цей строк.

Окрім того, необхідно відмітити, що згідно з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 17.12.2019 по справі №826/6713/18, з розгляду аналогічних правовідносин, первинні заяви втрачають актуальність з урахуванням збільшеного обсягу заявлених у більш пізніх заявах компенсацій при формуванні тарифу.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини спірних правовідносин, а також наведені вище висновки суду, позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, яка полягає у не встановленні для Приватного акціонерного товариства з газопостачання та газифікації "Коростишівгаз" економічно обґрунтованого тарифу на розподіл природного газу в період з 2015 по 2020 років є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.

Як наслідок, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов`язання Національної комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг встановити для Приватного акціонерного товариства з газопостачання та газифікації "Коростишівгаз" (ідентифікаційний код - 20413052) економічно обґрунтований тариф на послуги з розподілу природного газу.

Що стосується вимог Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" в частині стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь Приватного акціонерного товариства з газопостачання та газифікації "Коростишівгаз" 72 769 722, 11 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, яка завдана Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, суд зазначає наступне, що вказані вимоги обґрунтовано протиправними діями відповідача, оцінку яким надано суду вище.

Разом з тим, суд вважає за необхідне також зазначити, що відповідно до статті 1173 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною другою статті 22 ЦК України передбачено, що збитками є:

втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Як вбачається із положень діючого законодавства «компенсація вартості ВТВ» не є збитками, які можуть бути відшкодовані в порядку статей 1166, 1173 ЦК України.

Положеннями розділу 4 (Прибуток) Методики визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу, затвердженої постановою НКРЕКП від 14.06.2018 № 389, встановлено, що при розрахунку тарифу до складу планованої тарифної виручки включається планований прибуток, який визначається з урахуванням необхідності фінансування компенсації витрат, яких зазнало підприємство, та інших обґрунтованих потреб фінансово-господарської діяльності суб`єкта господарювання, які не були включені до складу витрат структури тарифу і щодо яких Податковим кодексом України прямо не встановлено обмежень у частині коригування фінансового результату до оподаткування на різниці, визначені відповідно до положень розділу ІІІ Податкового кодексу України.

Отже, законодавством врегульований порядок компенсації витрат ліцензіатів саме шляхом включення їх до складу витрат структури тарифу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.12.2019 по справі №826/6713/18.

Отже, враховуючи наведене в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відтак, беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про їх необґрунтованість та відсутність підстав для їх задоволення.

У зв`язку з відмовою від позову та відсутністю доказів понесення відповідачем витрат пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, підстави для розподілу судових витрат - відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 72-74, 77, 90, 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" (12501, Житомирська обл, м. Коростишів, вул. Київська, 55) - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги).

Повний текст рішення виготовлено та підписано 26 жовтня 2020 року.

Суддя Н.Г. Вєкуа