Справа № 120/2208/20-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2020-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2208/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Альчук М.П.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

26 жовтня 2020 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року (м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника відділу звернень апарату міської ради та її виконкому, розпорядника інформації Єлізарової Ірини Євлампіївни про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до начальника відділу звернень апарату міської ради та її виконкому, розпорядника інформації Єлізарової Ірини Євлампіївни , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність начальника відділу звернень апарату міської ради та її виконкому при наданні відповіді від 21.05.2020 року на запит від 15.05.2020 року;

- зобов`язати начальника відділу звернень апарату міської ради та її виконкому, розпорядника інформації ВМР Єлізарову Ірину Євлампіївну, надати точну, повну інформацію, що запитувалася згідно інформаційного запиту від 15.05.2020 року, а саме, докази отримання продуктового набору ОСОБА_1 в березні 2020 року.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечив наведені доводи апеляційної скарги, зазначивши про їх необґрунтованість та повне спростування в ході розгляду даної справи судом першої інстанції.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 04.05.2020 року на адресу позивача направлено інформаційний лист заступника міського голови Якубович Г.В. у якому зазначено, що завдяки спонсорській допомозі вінницького бізнесу та волонтерів забезпечується розвезення безкоштовних продуктових наборів окремим категоріям населення, у зв`язку з чим позивачеві двічі доставлено продуктові набори, а саме: в березні та квітні 2020 року.

15.05.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницької міської ради із запитом про надання публічної інформації, в якому просив надати докази, які стали підставою для зазначення в листі, що він отримав двічі доставлені продуктові набори в березні та квітні 2020 року.

За наслідками розгляду запиту позивача Виконавчим комітетом Вінницької міської ради повідомлено, що працівниками департаменту соціальної політики міської ради внесено дані ОСОБА_1 до додаткових списків у березні та квітні 2020 року для забезпечення продуктовими наборами, які доставлені на адресу позивача 02.04.2020 року та 06.05.2020 року.

Разом із тим, як зазначає позивач відповідь на запит не містить запитуваної ним інформації, оскільки суб`єктом владних повноважень не надано запитуваної інформації, стосовно того, що саме в березні 2020 року ОСОБА_1 отримав продуктовий набір, а також його не було повідомлено про причини її ненадання. Тому звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем надано відповідь на запит позивача, виходячи із наявної у нього інформації, та не допущено порушень законодавства, які б призвели до обмеження права позивача на інформацію, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 Закону України "Про інформацію" встановлено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Згідно ст. 9 Закону України "Про інформацію" всі громадяни України, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій.

Так, порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає ЗУ "Про доступ до публічної інформації".

За визначенням ст. 1 ЗУ "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 3 ЗУ "Про доступ до публічної інформації" встановлено гарантії, забезпечення права на доступ публічної інформації. Право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядника інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних-підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації, доступу до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень крім випадків, передбачених законодавством, здійснення парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; юридичною відповідальністю за порушення законодавства.

Відповідно до ст. 4 цього Закону доступ до публічної інформації здійснюється на принципах: прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що було надано або оприлюднено відповідно до цього закону, крім обмежень, встановлених законом; рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак. Частиною 2 цієї статті визначено, що публічна інформація є відкритою крім випадків встановлених законом.

Згідно ст. 12 ЗУ "Про доступ до публічної інформації" суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; розпорядник інформації - суб`єкти, визначені у ст. 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації, розпорядник інформації.

Частиною 1 ст. 13 цього Закону встановлено, що розпорядником інформації для цілей цього закону визначається: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Згідно ст. 20 цього ж Закону розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20-ти робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. У разі, якщо запит на інформацію стосується інформації необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуду, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ, та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статися і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48-ми годин з дня отримання запиту.

Відповідно до ст. 24 ЗУ "Про доступ до публічної інформації" відповідальність за порушення законодавства несуть особи, винні у вчиненні таких порушень: ненадання відповіді на запит; ненадання інформації на запит; безпідставна відмова задоволення на запит, не оприлюднення інформації відповідно до ст. 15 цього Закону; надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації; несвоєчасне надання інформації; необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом; нездійснення реєстрації документів; навмисне приховування або знищення інформації чи документів. Особи, на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку визначеним законом.

Аналізуючи вказані норми, суд приходить до висновку, що розпорядник інформації повинен надати відповідь на письмовий запит запитувача інформації, при цьому, такий повинен бути повним, достовірним та точним або мотивовану відмову у наданні запитуваної інформації, у разі наявності підстав, унормованих ст. 22 ЗУ "Про доступ до публічної інформації".

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до Вінницької міської ради із запитом на інформацію, в якому просив надати докази, які стали підставою для зазначення в листі, що йому двічі були доставлені продуктові набори в березні та квітні 2020 року.

Відповідь позивач просив надати на електронну пошту, а також продублювати поштою та телефоном.

Із підтверджених матеріалів справи судом встановлено, що на запит ОСОБА_1 від 15.05.2020 року відповідач надав відповідь виходячи з наявної у нього інформації із зазначенням, що працівниками департаменту соціальної політики Вінницької міської ради дані ОСОБА_1 внесено до додаткового списку у березні 2020 року для забезпечення його продуктовим набором, який він отримав у квітні 2020 року.

Отже, ОСОБА_1 було повідомлено, що набір за березень 2020 року йому був доставлений у квітні 2020 року.

Таким чином, відповідачем надано позивачу повну та достовірну інформацію, що запитувалась згідно запиту про надання публічної інформації.

Аналізуючи зазначене, суд наголошує, що визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона має бути заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків та не бути знищеною після закінчення строків зберігання. Стосовно не суб`єктів владних повноважень, то вони можуть бути тільки розпорядниками такої інформації.

Розпорядник повинен забезпечити особі, яка звертається із запитом на інформацію, доступ саме до тієї інформації чи документів, які він просить надати, а у випадку, якщо він не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції володіти інформацією, щодо якої зроблено запит, - відмовити у її наданні, не виходячи за межі чітко поставленого питання, щодо якого зроблено запит.

Розпорядник публічної інформації може (і має своїм обов`язком) надати тільки ту публічну інформацію, яку він, з огляду на свій правовий статус, створив та яка певним чином задокументована/відображена на матеріальних носіях інформації і якою він володіє. Якщо запит стосується інформації, яка міститься в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль (наприклад, без проведення додаткового змістовного аналізу), то така інформація відповідає критеріям "відображеності та задокументованості" і є публічною.

Водночас, у постанові Великої Палати Верховного Суду 25 червня 2019 року по справі №9901/925/18 викладено правову позицію, згідно якої розпорядник може надати ту інформацію, яка вже існує і заздалегідь зафіксована на будь-яких носіях. Вжиття заходів для того, щоб створити інформацію, якої у володінні розпорядника немає, але щодо якої подано інформаційний запит, не охоплюється поняттям доступу до публічної інформації, а тому не покладає на розпорядника (додаткових) зобов`язань та/або відповідальності за надання/ненадання запитувачу такої інформації.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем надано відповідь на запит позивача, виходячи із наявної у нього інформації, та не допущено порушень законодавства, які б призвели до обмеження права позивача на інформацію, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 26 жовтня 2020 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.