Справа № 560/5934/20
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2020-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/5934/20
УХВАЛА

іменем України

28 жовтня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С.

за участі:секретаря судового засідання - Голуб О.Р. представника відповідача - Мігдальського П.П.
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження №62297052 від 26.06.2020 року.

В обґрунтування позову зазначає, що оскаржена постанова прийнята державним виконавцем всупереч вимогам закону та є передчасною, оскільки боржником рішення суду про поновлення його на посаді голови Ярмолинецької районної ради виконане не було.

Під час вирішення питання про відкриття провадження у справі суд запропонував позивачу надати докази отримання ним оскарженої постанови державного виконавця тією датою, про яку позивач зазначає у позові.

Позивач зазначив, що докази знаходяться у матеріалах виконавчого провадження, після чого суд відкрив провадження у справі та витребував матеріали виконавчого провадження.

Відповідачем поданий відзив, у якому у задоволенні позову просить відмовити. Покликається на те, що оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження, прийнята на підставі п.11 ч.1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", є законною, оскільки державним виконавцем вчинені усі дії, передбачені законом з метою повного виконання рішення суду. З незалежних від державного виконавця обставин рішення суду боржником не було виконане. також у відзиві відповідач звернув увагу на те, що оскаржену постанову позивач насправді отримав особисто 30.06.2020 року, про що свідчить його особистий підпис на відповідному документі, відтак ним пропущений 10-денний строк звернення до суду, встановлений ст. 287 КАС України. У позові просить відмовити.

Позивач в призначене на 28.10.2020 року судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином з урахуванням вимог щодо повідомлення учасників справ, які відповідно до вимог КАС України розглядаються у скорочені строки. На адресу позивача про призначення справи до розгляду направлена телефонограма, особисто прийнята позивачем.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнає, зазначає, що державний виконавець вчинив усі можливі та передбачені законом дії з метою повного виконання судового рішення, про що свідчать відповідні постанови, листи та інші докази у матеріалах виконавчого провадження.

Також відповідач підтримав доводи стосовно пропуску позивачем строку звернення до суду, оскільки позивач отримав оскаржувану постанову 30.06.2020 року, а не 21.09.2020 як зазначається у позові, що підтверджується його особистим підписом на документі виконавчого провадження. Враховуючи це, позивач з 30.06.2020 року знав про закінчення виконавчого провадження, і якщо вважав, що ця постанова порушує його право, він повинен був звернутись до суду у відповідний 10-денний строк.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.05.2020 року у справі №560/438/20 суд визнав протиправним та скасував рішення Ярмолинецької районної ради Хмельницької області № 33 від 23.12.2019 року, рішення Ярмолинецької районної ради Хмельницької області №34 від 23.12.2019 року "Про дострокове припинення повноважень голови Ярмолинецької районної ради ОСОБА_1 ", поновив позивача на посаді та стягнув на його користь грошове утримання за час вимушеного прогулу. В частині поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць суд допустив рішення до негайного виконання.

На підставі виконавчого листа, виданого 09.06.2020 року у цій справі, державним виконавцем Мігдальським Павлом Павловичем на підставі особистої заяви ОСОБА_1 відкрите виконавче провадження №62297052.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження вказана постанова отримана стягувачем, про що свідчить його особистий підпис.

16.06.2020 року державним виконавцем прийнято постанову про накладення на Ярмолинецьку районну раду штрафу за невиконання судового рішення у розмірі 5100 грн., а 23.06.2020 року за повторне невиконання рішення суду прийнята постанова про накладення штрафу в подвійному розмірі в сумі 10200 грн.

Оскільки станом на 26.06.2020 року боржником не надано доказів повного виконання судового рішення згідно з виконавчим документом, а його виконання без участі боржника неможливе, державним виконавцем внесене подання до органів поліції про злочин, вчинений посадовими особами Ярмолинецької районної ради по факту умисного невиконання рішення суду та прийнято оскаржену постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Судом встановлено, що в матеріалах виконавчого провадження, наданих представником відповідача для огляду в судове засідання, міститься супровідний лист №5508 від 26.06.2020 року про направлення сторонам ВП копій постанови про закінчення виконавчого провадження, підписаний головним державним виконавцем Мігдальським П.П.

На цьому супровідному листі міститься особистий підпис ОСОБА_1 про те, що постанову отримано 30.06.2020 року.

Особистий підпис позивача міститься також на інших документах виконавчого провадження, зокрема на заяві про примусове виконання рішення суду, заявах стосовно невиконання рішення суду від 15 та 22 червня 2020 року, а також заяві на усунення недоліків позовної заяви у цій справі, що виключає сумніви у справжності підпису позивача на повідомленні державного виконавця № 5508 від 26.06.2020.

З іншої сторони позивачем не доведено, що саме 21 вересня 2020 року ним отримана оскаржена постанова державного виконавця, позаяк з будь-яких інших доказів у справі це не вбачається.

Зважаючи на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що про існування оскарженої постанови позивач знав або повинен був знати починаючи від 30.06.2020 року і саме з цього моменту він набув права звернення до суду у строки, передбачені вимогами КАС України.

У той же час, позовна заява у цій справі надійшла до суду 02.10.2020 року, тобто з пропуском строку, встановленого КАС України для оскарження рішень органів ДВС.

Пункт 1 ч. 2 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає десятиденний строк звернення до суду для оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби. Оскаржити такі рішення, дії та бездіяльність можуть учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, у десятиденний строк з дня, коли вони дізнались або повинні були дізнатись про порушення прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Тобто, як Кодекс адміністративного судочинства України, так і Закон України «Про виконавче провадження» надає учасникам виконавчого провадження та іншим особам, які залучаються до проведення виконавчих дій, десятиденний строк для звернення до суду щодо оскарження рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця.

У випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є наявність поважних причин, тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав. Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі «Мельник проти України» зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом, які б надали суду можливість пересвідчить, що у позивача існували реальні перешкоди для своєчасного звернення до суду.

Одночасно суд звертає увагу на те, що за матеріалами виконавчого провадження позивач постійно звертався до державного виконавця з відповідними заявами про невиконання рішення суду, отримував документи виконавчого провадження, що також свідчить про відсутність реальних перешкод щодо звернення до суду протягом встановленого строку.

Крім того, суд в ухвалі про залишення позовної заяви без руху вже звертав увагу позивача на те, що обставини щодо дотримання строку звернення до суду не є належним чином доведеними, відтак пропонував обґрунтувати доводи в цій частині.

Згідно з ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалою залишає позовну заяву без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Оскільки на час розгляду справи позивач не довів поважність причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом, а обставини, на які він посилається у позові, не є належним чином підтвердженими відповідними доказами, суд не вважає їх поважними в розумінні КАС України.

У той же час, відповідач довів факт пропуску позивачем строку звернення до суду, який вбачається з матеріалів виконавчого провадження, відтак суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

Позивач не позбавлений можливості повторно реалізувати своє право на звернення до суду, надавши належні докази, які обґрунтовують об`єктивні причини неможливості звернення до суду протягом визначених законом строків.

Керуючись частиною 3 статті 123, статтями 248, 256 ,240, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 26.06.2020 року - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали суду, - з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений 28 жовтня 2020 року 12.20

Головуючий суддя І.С. Козачок