Справа № 560/2289/20
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2020-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/2289/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Салюк П.І.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

28 жовтня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Курка О. П. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року (ухвалене в м. хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
в травні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 01 жовтня 2020 року, з урахуванням ст.306, ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Позивач своїм правом, передбаченим ст.300,304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що 06 червня 2004 року позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Загальна вислуга років для призначення пенсії складає 36 років. При передачі пенсійної справи з Вінницького обласного військового комісаріату до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 01 січня 2007 року розмір пенсії становив 90% відповідних сум грошового забезпечення. В зв`язку із зміною місця проживання пенсіонера, з 01 березня 2013 року виплату пенсії продовжено у головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" відповідачем з 01 січня 2018 року проведено перерахунок пенсії позивача відповідно до вимог статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в розмірі 70 % відповідних сум грошового забезпечення.

21 березня 2018 року позивач звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про переведення на пенсію по інвалідності згідно Закону № 2262-ХІІ.

21 березня 2018 року ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності, виходячи із розміру 80 % грошового забезпечення.

На виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року по справі № 822/1905/18, яке набрало законної сили згідно ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року, відповідачем 30 листопада 2018 року проведено перерахунок пенсії з 01 січня 2018 року по 20 березня 2018 року включно, згідно наданої Хмельницьким обласним військовим комісаріатом довідки від 16 березня 2018 року про розмір грошового забезпечення, виходячи із розміру 90% грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат.

У березні 2020 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок та виплату пенсії з урахуванням 90 %.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області листом від 17 квітня 2020 року №1735-1491/М-03/8-2200/20 повідомило, що пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" перерахована позивачу відповідно до покладених зобов`язань, в установленому чинним законодавством порядку. Підстав для проведення перерахунку та виплати пенсії у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення та з урахуванням іншого розміру грошового забезпечення для обчислення пенсії, ніж визначеного згідно наданої Хмельницьким обласним військовим комісаріатом довідки від 16 березня 2018 року № ХС54592 про розмір грошового забезпечення за відповідною посадою за нормами, чинними на 01 березня 2018 року у Головного управління немає.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам. що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів зазначає, що оскільки позивач не оскаржує рішення суду першої в частині відмовлених позовних вимог, тому колегія суддів здійснює перегляд оскаржуваного судового рішення в межах апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, щодо задоволених позовних вимог.

На виконання ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, урегульовано Законом України від 09 квітня 1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (надалі - Закон №2262-ХІІ).

За змістом статті 7 Закону №2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Статтею 18 Закону №2262-ХІІ визначено, що пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.

Відповідно до статті 21 Закону №2262-ХІІ пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в таких розмірах: особам з інвалідністю внаслідок війни II групи - 80 процентів.

Водночас, статтею 23 Закону №2262-ХІІ визначено, що в разі наявності у особи з інвалідністю з числа осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугу років (пункт "а" статті 12), пенсія по інвалідності може призначатися їм у розмірі пенсії за вислугу років відповідно до вислуги (пункт "а" статті 13).

Згідно з частиною другою статті 13 Закону №2262-ХІІ, у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

08 липня 2011 року прийнято Закон №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", який набув чинності 01 жовтня 2011 року, підпунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень якого внесено зміни до Закону №2262-ХІІ, зокрема у частині другій статті 13 цифри "90" замінено цифрами "80".

27 березня 2014 року прийнято Закон №1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", який набрав чинності з 01 квітня 2014 року, крім деяких положень, пунктом 23 Розділу ІІ якого внесено зміни до Закону №2262-ХІІ: у частині другій статті 13 цифри "80" замінено цифрами "70". Ці зміни набрали чинності з 01 травня 2014 року.

Поряд з цим, статтею 63 Закону №2262-ХІІ визначено підстави перерахунку раніше призначених пенсій. Зокрема, частиною четвертої цієї статті (у редакції, чинній з 1 січня 2017 року) передбачено, що у разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Тобто, можливість обчислення військовослужбовцю пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років прямо передбачена статтею 23 Закону №2262-ХІІ.

Надаючи оцінку доводам апелянта стосовно правовірності їх дій щодо відсутності підстав для перерахунку позивачу пенсії, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи встановлено, що позивач до 01 січня 2018 року набув право на пенсію за вислугу років у розмірі 90% грошового забезпечення.

Враховуючи те, що згідно рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року по справі № 822/1905/18, яке набрало законної сили дії пенсійного органу щодо обчислення позивачу пенсії за вислугу років з 01 січня 2018 року у розмірі 70% грошового забезпечення визнані неправомірними колегія суддів приходить до висновку, що пенсія ОСОБА_1 по інвалідності з 21 березня 2018 року має бути перерахована у розмірі пенсії за вислугу років, тобто виходячи з 90% грошового забезпечення.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта щодо неможливості обчислення позивачу пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за вислугу років з огляду на обмеження на момент переведення позивача на пенсію по інвалідності максимального розміру пенсії за вислугу років 70% грошового забезпечення, оскільки позивач набув право на пенсію за вислугу років у розмірі 90% грошового забезпечення, і цей розмір не може бути зменшеним.

Водночас, колегія суддів зауважує, що внаслідок перерахунку чи переведення особи на інший вид пенсійної виплати її розмір у будь-якому випадку не може зменшуватись, а у разі зменшення суми пенсії - її виплата проводиться у попередньому розмірі.

При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що в результаті визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження пенсії за вислугу років ОСОБА_1 70 % грошового забезпечення та проведення перерахунку його пенсії за вислугу років з 01 січня 2018 року у розмірі 90% грошового забезпечення, позивач до 21 березня 2018 року отримав пенсійні виплати у розмірі більшому, аніж з 21 березня 2018 року - з огляду на переведення на пенсію по інвалідності.

За таких обставин, суд зауважує, що у спірних відносинах відсутні протиправні дії пенсійного органу, адже переведення позивача на пенсію по інвалідності здійснено на підставі його заяви від 21 березня 2018 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з метою захисту порушеного права позивача на отримання пенсійних виплат у належному розмірі, необхідно зобов`язати ГУПФ України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 з 21 березня 2018 року пенсію по інвалідності у розмірі 90 відсотків відповідних сум грошового забезпечення з урахуванням проведених виплат.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв`язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не підтверджують неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, то підстави для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Курко О. П. Біла Л.М.