Справа № 420/8169/20
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2020-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 жовтня 2020 року м. Одеса Справа №420/8169/20

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення,-

ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ в Одеській області) про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо зменшення розміру пенсії позивачу з 01.01.2018 року; зобов`язання відповідача виплачувати позивачу пенсію в раніше встановленому розмірі 13607,04 грн.; стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за недоплачену частину основного розміру пенсії з 01.07.2020 року по день ухвалення рішення.

Позивач обґрунтовує позов тим, що з 01.11.2018 року розмір його пенсії становив 13607,04 грн., однак в липні 2020 року відповідачем почала здійснюватися виплата належного позивачу пенсійного забезпечення лише в розмірі 8988,00 грн. Для з`ясування причин зменшення розміру пенсії позивач звернувся з заявою до ГУ ПФУ в Одеській області та отримав відповідь з поясненнями. Оскільки, Конституцією України виокремлено певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави, до яких, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, та якщо внаслідок перерахунку розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі, ОСОБА_1 вважає, що відповідач протиправно зменшив розмір пенсії, і як наслідок його порушені права мають бути відновленні шляхом виплати пенсії в раніше встановленому розмірі 13607,04 грн. та за таких обставин просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник ГУ ПФУ в Одеській області надав до суду письмовий відзив, який мотивований тим, що відповідачем на виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2018 року по справі №522/13692/17, зміненого постановою Одеського Апеляційного адміністративного суду від 31.08.2018 року, 01.10.2018 року проведено перерахунок пенсії позивачу з 01.06.2017 року згідно з довідкою №443 від 13.05.2017 року про нараховане грошове забезпечення, отримане протягом останніх 13 місяців підряд перед звільненням з військової служби, з урахуванням щомісячної грошової винагороди за перебування в зоні АТО, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та винагороди за виконання поставлених бойових завдань на території противника. Вказане рішення виконано відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого Постановою КМУ №649 від 22.08.2018 року та нарахована позивачу доплата пенсії за період з 01.09.2017 року по 31.12.2017 року в сумі 36528,30 грн. зарахована на поточний рахунок по додатковій відомості 24.07.2020 року відповідно до протоколу від 21.07.2020 року №27 засідання Комісії з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду. Тобто рішенням комісії підтверджено обґрунтованість розрахованої суми в розмірі 36528,30 грн., що доводить законність дій ГУ ПФУ в Одеській області, щодо виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2018 року по справі №522/13692/17. Також відповідач вказує, що у випадках, коли в рішенні суду не визначено кінцевої дати періоду, за який слід здійснити перерахунок пенсії, виплата за рішенням судів, якими зобов`язано органи ПФУ здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, продовжується до внесення змін до норм законодавства, яким керувався суд при винесенні рішення, або до зміни умов пенсійного забезпечення одержувача. Враховуючи положення ч.4 ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 р., та Постанови КМУ від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено нові схеми тарифних розрядів зазначених осіб, Кабінетом Міністрів України 21.02.2018 року прийнято Постанову №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», якою установлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом №2262-ХІІ до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до Постанови КМУ №704. Відтак пенсія позивача підлягала перерахунку та відповідно виплачувати пенсію у розмірі 13607,04 грн немає законних підстав. Таким чином, розмір пенсії позивача на виконання рішення суду обчислено до дати проведення перерахунку відповідно до Постанови КМУ №103, тобто, по 31.12.2017 року включно. Відповідач наголошує, що позовна вимога про виплату пенсії в чітко визначеному розмірі є незаконною та необґрунтованою, оскільки судом не може встановлюватись конкретна сума пенсії, яка повинна виплачуватись кожний місяць, оскільки втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади буде виходить за межі завдань адміністративного судочинства. Також відповідач вказує на відсутність підстав для негайного виконання рішення суду.

Ухвалою суду від 31.08.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Також вказаною ухвалою зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області в строк для надання відзиву надати до суду належним чином засвідчену копію особової справи ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу в Збройних Силах України у військовій частині № НОМЕР_1 та брав участь в АТО, де під час бойового завдання отримав поранення, та є інвалідом ІІ групи (а.с.14).

Наказом Першого заступника начальника Генерального штабу ЗСУ (по особовому складу) №257 від 29.07.2016 року позивача звільнено з військової служби у запас.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та з 30.07.2016 року отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII , у розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення, в загальному розмірі пенсії щомісячно в сумі 4239,32 грн., що вбачається з протоколу за пенсійною справою від 30.07.2016 року.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2018 року по справі №522/13692/17, зміненого постановою Одеського Апеляційного адміністративного суду від 31.08.2018 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково та, зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області здійснити нарахування пенсії згідно довідки про нараховане грошове забезпечення №443 від 13.05.2017 року, які позивач отримував протягом останніх 13 місяців підряд перед звільненням з військової служби та призначено виплачувати позивачу пенсію у розмірі, який обчислений з грошового забезпечення до складу якого включені щомісячна грошова винагорода, винагорода за перебування в зоні проведення АТО, грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація та винагорода за виконання поставлених бойових завдань на території противника, які позивач отримував протягом останніх 13 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби.

01.10.2018 року ГУ ПФУ в Одеській області проведено такий перерахунок пенсії позивачу з 01.06.2017 року згідно з довідкою №443 від 13.05.2017 року про нараховане грошове забезпечення, отримане протягом останніх 13 місяців підряд перед звільненням з військової служби, з урахуванням щомісячної грошової винагороди за перебування в зоні АТО, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та винагороди за виконання поставлених бойових завдань на території противника. Та за наслідками такого перерахунку пенсія ОСОБА_1 становила 13551,04 грн., а з 01.11.2018 року 13607,04 грн., що підтверджується відповідним перерахунком, наявним в матеріалах справи (а.с.12).

З липня 2020 року позивач отримує пенсію в розмірі 8988,00 грн. (а.с.13) та з метою з`ясування причин зниження розміру пенсії ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області з відповідною заявою.

10.08.2020 року ГУ ПФУ в Одеській області листом №6859-6684/П-02/8-1500/20 повідомило позивача, що на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2018 року, зміненого постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.08.2018 року позивачу Головним управління 01.10.2018 року проведено перерахунок пенсії з 01.06.2017 року. Судові рішення виконуються органами Пенсійного фонду України в межах покладених зобов`язань. У випадках, коли рішення суду не визначено кінцевої дати періоду, за який слід здійснити перерахунок пенсії, виплата за рішенням судів, якими зобов`язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення, або зміни умов пенсійного забезпечення одержувача. Враховуючи викладене, розмір пенсії позивача на виконання судового рішення обчислено до дати проведення перерахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. №103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільненні з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», тобто до 01.01.2018 року, тому сума заборгованості, яка надавалась позивачу раніше, визначена помилково. Розмір пенсії з 01.07.2020 року приведений у відповідність і становить 8988,00 грн. Нарахована доплата пенсії за період з 01.06.2017 року по 31.12.2017 року в сумі 36518,30 грн. зарахована на поточний рахунок по додатковій відомості 24.07.2020 р. відповідно до протоколу від 21.07.2020 р. №27 засідання Комісії з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду (а.с.6-7).

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Так, ч.2 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначені Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-XII від 09.04.1992 року (далі Закон №2262-XII).

Частинами 1 , 2 ст.1 Закону №2262-XII визначено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років. Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали особами з інвалідністю за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби (ч.1 ст.2 Закону №2262-XII).

Статтею 18 Закону №2262-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що особам, які мають право на пенсію за цим Законом в разі, якщо інвалідність настала, зокрема, в період проходження служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, призначаються пенсії по інвалідності.

Залежно від причини інвалідності особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом поділяються на такі категорії: а) особи з інвалідністю внаслідок війни - при настанні інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю у бойових діях у мирний час, а також інші особи, зазначені у ст.7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; б) інші особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - при настанні інвалідності внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби (ст.20 Закону №2262-XII).

Згідно зі ст. 21 Закону №2262-XII, пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються в таких розмірах:

а) особам з інвалідністю внаслідок війни I групи - 100 %, II групи - 80 %, III групи - 60 % відповідних сум грошового забезпечення (заробітку);

б) іншим особам з інвалідністю I групи - 70%, II групи - 60%, III групи - 40% відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).

Як вбачається з протоколу за пенсійною справою від 30.07.2016 року, наявного в матеріалах пенсійної справи, позивач отримує пенсію по інвалідності у розмірі 80% грошового забезпечення, так як у нього наявна інвалідність 2 групи, внаслідок поранення, контузії, травми, каліцтва, захворювання пов`язаних із захистом Батьківщини.

Відповідно до ч.4 ст.63 Закону №2262-XII, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Порядок проведення перерахунку пенсій встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року №45 Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393, яка набрала чинності 20.02.2008 року (далі Порядок №45).

Пунктами 1, 2, 3 Порядку №45 передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон), у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки), та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС, Службі судової охорони (далі - державні органи).

Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено Порядком №45.

Перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені ч.2, 3 ст.51 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі (п. 4 Порядку №45).

У відповідності до вимог Порядку №45, Пенсійний фонд України листом від 26.02.2018 року №6194/02-33 повідомив Головне управління та Міністерство оборони України про прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови №103 від 21.02.2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова №103), та зазначив, що дана Постанова є підставою для проведення перерахунку пенсій. На підставі списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, Одеським обласним військовим комісаріатом Головному управлінню передана довідка про розмір грошового забезпечення для перерахунку позивачу пенсії згідно із Постановою №103 за нормами, чинними на 01.03.2018 року (а.с.28 зворотна сторона).

На виконання Постанови №103 відповідачем в квітні 2018 року проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення за відповідною посадою з урахуванням посадового окладу в сумі 4790,00 грн., окладу за військовим (спеціальним) званням в сумі 1200,00 грн. та надбавки за вислугу років в сумі 1497,00 грн.

Та як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, а саме протоколу перерахунку пенсії позивача, пенсія ОСОБА_1 перерахована з 01.01.2018 року та її загальний розмір становить 8599,50 грн., а з 01.07.2020 року 8988,00 грн., що є меншим, ніж раніше призначена пенсія в розмірі 13607,04 грн.

Враховуючи положення ч.4 ст.63 Закону №2262-XII та п.4 Порядку №45, якими визначено, що якщо внаслідок перерахунку пенсії, розмір пенсії звільненого із служби військовослужбовця, особи, яка має право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій, тобто у випадках, коли після здійснення перерахунку розмір пенсії зменшився, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі. При цьому не має значення чи пенсія, до здійснення перерахунку, виплачувалася в більшому розмірі відповідно до закону чи рішення суду.

За таких обставин, суд доходить до висновку, що відповідачем протиправно зменшено розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 року.

Водночас суд зазначає, що згідно із загальними засадами права, дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єкта владних повноважень, а бездіяльність - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень. Як дії, так і бездіяльність можуть мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Враховуючи, що ГУ ПФУ в Одеській області вчинено саме протиправні дії щодо зменшення розміру пенсії позивачу з 01.01.2018 року та виплати пенсії після здійснення перерахунку в меншому розмірі, суд не вбачає необхідності в задоволенні вимог щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо зменшення розміру пенсії позивачу з 01.01.2018 року, адже зменшення розміру пенсії не є бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, а є активною дією.

Таким чином, суд доходить висновку, що позовна вимога про зобов`язання відповідача виплачувати позивачу пенсію в раніше встановленому розмірі 13607,04 грн. підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованості за недоплачену частину основного розміру пенсії з 01.07.2020 року, суд вважає, що така задоволенню не підлягає, оскільки в іншому розмірі пенсія, ніж було виплачено, не нараховувалася та розмір невиплаченої суми пенсії в матеріалах справи відсутній.

Згідно з ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1, 2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Як зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року №3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявник а за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» («Doran v. Ireland», заява №50389/99) Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів» («Salah Sheekh v The Netherlands»; заява №1948/04), ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Враховуючи вищевикладене та те, що ОСОБА_1 протиправно виплачувалася пенсія в меншому розмірі, суд вважає за доцільне з метою повного захисту порушених прав позивача вийти за межі позовних вимог та зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області перерахувати позивачу з 01.07.2020 року розмір пенсії та виплатити різницю між сумою виплаченої пенсії з 01.07.2020 року та належної до виплати пенсії в розмірі 13607,04 грн.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог.

Крім того, в прохальній частині позовної заяви позивач просить допустити негайне виконання судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до ч.2 ст.371 КАС України, негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263, пунктами 1-4 частини першої статті 283 цього Кодексу.

В той же час, указана справа не є адміністративною справою, визначеною п.п.1, 5 ч.1 ст.263 КАС України, а є справою, визначеною п.2 ч.1 ст.263 КАС України.

Також, вирішуючи спір по суті, судом не вирішувалася позовна вимога про присудження виплати пенсій з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів.

Відтак, відсутні підстави для звернення рішення суду до негайного виконання.

Крім того, в прохальній частині позовної заяви позивач просить встановити ГУ ПФУ в Одеській області строк 15 календарних днів для подання звіту про виконання судового рішення.

Приписами ч.1 ст.382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення ст.382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи, тобто встановлення зобов`язання надати до суду звіт про виконання рішення суб`єкта владних повноважень за змістом цитованої норми є правом, а не обов`язком суду. Суд вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання суб`єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб.

За таких обставин, суд вважає, що відсутня необхідність зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області подати до суду звіт про виконання судового рішення.

Щодо клопотання позивача про постановлення окремої ухвали про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності посадових осіб ГУ ПФУ в Одеській області за порушення вимог чинного законодавства, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 249 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд зазначає, що окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення, з метою їх усунення та запобігання таким порушенням у майбутньому. При цьому, суд має право, але не зобов`язаний постановляти окрему ухвалу.

З огляду на вищевикладене, суд звертає увагу, що винесення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду.

На даний час матеріали справи не містять доказів на підтвердження існування підстав для необхідності винесення у даній справі окремої ухвали.

Таким чином, клопотання позивача про винесення окремої ухвали задоволенню не підлягає.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 5 ст. 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Між тим, такі судові витрати не понесені, тому не стягуються на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст.9, 73, 77, 90, 139, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) виплачувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) пенсію в раніше встановленому розмірі 13607,04 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати ОСОБА_1 з 01.07.2020 року розмір пенсії та виплатити різницю між сумою виплаченої пенсії з 01.07.2020 року та належної до виплати пенсії в розмірі 13607,04 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відмовити у задоволенні клопотання позивача про постановлення окремої ухвали.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку та строки, встановлені ст.ст.295, 297 та з урахуванням п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іванов Е.А.

.