Справа № 520/13763/2020
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2020-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

26 жовтня 2020 р. Справа № 520/13763/2020

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Супрун Ю.О., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Павелків Тетяни Леонідівни (вул. Златоустівська, буд. 55, оф. 61,62, м. Київ, 01135) про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Павелків Тетяни Леонідівни, в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Київ - Павелків Тетяни Леонідівни «про відкриття виконавчого провадження» ВП № 63120760 від 23.09.2020 року;

- стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Київ - Павелків Тетяни Леонідівни на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп.

В обґрунтування позовної заяви позивачем вказано що відповідач без достатніх на те правових підстав відкрила виконавче провадження, оскільки позивач не зареєстрований та не проживає в межах виконавчого округу - дії Приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Павелків Тетяни Леонідівни, а також не має у м. Києві майна. На думку позивача, постанову від 23.09.2020 ВП 63120760 відкрито протиправно і з порушенням законодавства України.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 відкрито провадження в адміністративній справі № 520/13763/2020 у порядку ст. 287 КАС України. Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Павелків Тетяну Леонідівну у строк за один день до судового засідання надати суду належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 63120760. Відповідач правом подання відзиву не скористався.

У судове засідання позивач не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До канцелярії Харківського окружного адміністративного суду подав заяву від 22.10.2020 про розгляд справи без участі позивача.

У судове засідання відповідач не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань з приводу причин неявки суду не надав.

До канцелярії Харківського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно зі змістом якого відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав їх необґрунтованості. (а.с. 28).

Згідно з ч. 1 ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Частиною 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баждиганчук Є.Ю. видано виконавчий напис № 4082 від 05.09.2020 про стягнення з ОСОБА_1 28825,97 грн. на користь АТ «БАНК ФОРВАРД». (а.с. 46).

Постановою Приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Павелків Тетяною Леонідівною 23.09.2020 відкрито виконавче провадження № 63120760 на підставі виконавчого напису № 4082 від 05.09.2020. (а.с. 14, 52-53).

Суд констатує, що підставою відкриття виконавчого провадження стала заява про примусове виконання рішення від 17.09.2020 вих. 17/1-577/109, яка надійшла до відповідача 23.09.2020 вх.№2997. (а.с.35, 36).

Суд зазначає, що додатками до окресленої заяви серед інших додатків є довідка б/н від 17.09.2020, що: «АТ «Банк Форвард» підтверджує, що у клієнта який є: ОСОБА_1 є рахунок № НОМЕР_2 UAH, від 01.03.2019, у валюті гривня, відкритий в АТ «Банк Форвард», який розташований: м. Київ, вулиця Саксаганського, будинок 105, індекс 01032, з наявним залишком власних коштів».

Інформація окреслена в довідці б/н від 17.09.2020, що: «АТ «Банк Форвард» також підтверджується випискою по особовому рахунку з 14.09.2020 по 23.09.2020. (а.с. 38).

Крім того постановою Приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Павелків Тетяни Леонідівни 23.09.2020 накладене арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, в рамках виконавчого провадження № 63120760 на підставі виконавчого напису № 4082 від 05.09.2020. (а.с.16).

В матеріалах справи наявна довідка Комунального некомерційного підприємства «Дергачівська центральна районна лікарня» Дергачівської районної ради від 25.09.2020 №1144/01, відповідно до якої ОСОБА_1 дійсно працює на посаді сестри медичного стаціонару (палатна) терапевтичного відділення №1 КНП «Дергачівської ЦРЛ» Дергачівської районної ради з 27.07.2006 (наказ №70 від 27.07.2006) по цей час. (а.с.12).

Листом від 08.10.2020 № 118.425-48/9629 зазначено, що в ТВБВ №10020/0425 Філії - Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк», м. Дергачі, МФО 351823 на ім`я ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) в тарифному пакеті «Зарплатний», до якого була випущена карта НОМЕР_3 типу MasterCard World Debit ZP PayPass для отримання заробітної плати в організації: «Дергачівська районна центральна лікарня», код ЄДРПОУ - 02003095. Станом на 08.10.2020 картковий рахунок було заблоковано та встановлено арешт на наступні суми: від 07.10.2020 на підставі постанови про арешт коштів боржника ВП №63120760 від 23.09.2020, в/н №4082 від 05.09.2020 видана приватним виконавцем Вик. Окр. м. Києва Павелків Т.Л. в межах суми 34208,57 грн..(а.с.18).

Отже, ОСОБА_1 вважаючи постанову про відкриття виконавчого провадження № 63120760 від 23.09.2020 протиправною, звернулась з даним позовом до суду.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, встановленні Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Частиною 1 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Суд зауважує, що при поданні заяви про примусове виконання від 17/1-577/109 від 17.09.2020 з боку стягувача доведено факт знаходження майна боржника в межах виконавчого округу відповідача.

Частиною 4 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

В свою чергу ст. 190 ЦК України зазначає, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що грошові кошти у формі записів на рахунках банка є майном у розумінні ст. 190 УЦК України.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України зазначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд враховуючи правову позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 10.09.2018 в справі № 905/3542/15 та беручі до уваги зміст ч. 5 ст. 242 КАС України, зазначає, що окреслена правова позиція підлягає застосуванню в рамках розгляду справи №520/13763/2020.

Згідно з п. 1 ч. 1, ч. ч. 3, 7 ст. 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати. У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

Тобто, враховуючи наведені вище вимоги закону, якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність, та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.

Відповідно до п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Згідно з ч. 2 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником рахунку № НОМЕР_2 , відкритого в АТ «Банк Форвард», який розташований за адресою: м. Київ, вул.. Саксаганського, будинок 105. Крім того, до заяви про примусове виконання рішення, було додано оригінал виписки по рахунку, з якою вбачається, що на рахунку № НОМЕР_2 , який належить боржнику, станом на 23.09.2020 наявні кошти в розмірі 0,50 гривень.

За таких обставин суд приходить до висновку, що стягувачем до відповідача подано документ, який підтверджує, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходиться в межах виконавчого округу приватного виконавця Павелків Т.Л..

Таким чином суд констатує про відсутність порушень положень законодавства з боку відповідача підчас відкриття виконавчого провадження на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.09.2020 ВП № 63120760.

Разом з цим суд зазначає стосовно правового обґрунтування заявлених позовних вимог з позиції незаконного, як на думку позивача арешту коштів боржника постановою від 23.09.2020 ВП № 63120760, наступне.

Постанова про арешт коштів боржника від 23.09.2020 ВП № 63120760 є самостійним документом в рамках виконавчого провадження ВП № 63120760.

Разом з цим розглядаючи хронологію появи документів у виконавчому провадженні суд зазначає, що вищенаведена постанова може бути можливим наслідком відкриття виконавчого провадження в цілому.

Проте суд не приймає обґрунтування позовних вимог з боку позивача фактом незаконного, як на його думку накладення арешту на кошти, у зв`язку з логіно-хронологічною появою документів в рамках виконавчого провадження ВП № 63120760.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В ході розгляду справи суд не встановив можливості виходу за межі позовних вимог, який був необхідним для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача у справі.

Разом із тим, суд зазначає, що за змістом п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

У ході розгляду справи суд надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та здатні вплинути на результат вирішення спору. Інші доводи сторін висновки суду не спростовують.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про не обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється на підставі ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 229, 241, 242, 243, 246, 250, 255, 287, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Павелків Тетяни Леонідівни про визнання протиправною та скасування постанови - залишити без задоволення.

Рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч. 6 ст. 287 КАС України, а саме: протягом 10 днів з дати проголошення (підписання). Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Текст рішення складено та підписано 26.10.2020.

Суддя Супрун Ю.О.