Справа № 460/1913/20
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 рокуЛьвівСправа № 460/1913/20 пров. № А/857/7733/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Пліша М.А., Сеника Р.П.,

за участі секретаря судового засідання Гербут Н.М.,

представник позивача: не з`явився

представник відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року у справі № 460/1913/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

суддя в 1-й інстанції - Друзенко Н.В.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення - 28.04.2020,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати нарахування боргу по сплаті єдиного соціального внеску в розмірі 29293,44грн. та визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Рівненській області від 20.02.2020 №Ф-20062-17 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 29293,44грн..

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20.02.2020 фіскальним органом сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-20062-17, відповідно до якої визначено до сплати позивачем суми боргу у розмірі 29293,44 грн.. Вказує, що така вимога є протиправною, оскільки відповідно до норм Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI, у фізичної особи - підприємця, яка обрала спрощену систему оподаткування та не отримує дохід (не здійснює підприємницьку діяльність) не виникає обов`язку сплачувати єдиний внесок у мінімальному розмірі. Також, позивач вказує, що оскаржувана вимога повинна формуватися лише на підставі акта перевірки, звітності платника податків та бухгалтерських документів; позивач не здійснював підприємницьку діяльність у спірний період та не подавав до фіскального органу звітності.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 28.04.2020 на підставі статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України замінено відповідача його правонаступником - Головним управлінням ДПС у Рівненській області.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 20 лютого 2020 року №Ф-20062-17 на суму у розмірі 29293 грн. 44 коп..

В задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування нарахування боргу по сплаті єдиного соціального внеску в розмірі 29293,44грн. - відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням Головне управління ДПС у Рівській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що за даними інформаційної системи вбачається, що позивач перебував на обліку в органах доходів і зборів як фізична - особа підприємець від 04.10.2004 року. Згідно інтегрованої картки платника, станом на 20.01.2020 року сума заборгованості становила 29239,44 грн, а датою припинення підприємницької діяльності є 10.02.2020 року(відповідно з цього часу припинений). У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем (частина 4 ст. 6 Закону № 2464). Після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності. Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, в установлені строки подати відповідному контролюючому органу декларацію за останній базовий податковий (звітний) період, в якій відображаються виключно доходи від проведення підприємницької діяльності (абз. 2 пп. 6 п. 11.18 розділу XI Порядку №1588).

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому апеляційну скаргу на Рівненського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року в справі №460/1913/20 просить залишити без задоволення. Поряд з цим зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано всі обставини справи.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 27.04.2020 встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа - підприємець 04.10.2004; внесення рішення фізичної особи - підприємця про припинення підприємницької діяльності - 21.09.2005; внесення рішення фізичної особи - підприємця про відміну власного рішення щодо припинення її підприємницької діяльності - 24.03.2008; державна реєстрація змін до відомостей про фізичну особу - підприємця - 24.03.2008; внесення рішення фізичної особи - підприємця про припинення підприємницької діяльності - 10.02.2020; державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням - 10.02.2020.

З матеріалів справи встановлено, що фіскальним органом сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) від 20.02.2020 №Ф-20062-17 (а.с. 5), відповідно до якої визначено, що станом на 31.01.2020 за ОСОБА_1 обліковується заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 29293 грн. 44 коп.

Не погоджуючись з такою вимогою Головного управління ДФС у Рівненській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-20062-17 від 20.02.2020 та вважаючи її протиправною, позивач звернувся з позовом до суду про її скасування.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вимога про спірна вимога є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки у даному випадку має місце факт одночасного існування узгодженої вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 09.08.2019 №Ф-20062-17У (яка пред`явлена до примусового виконання) та оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 20.02.2020 №Ф-20062-17, яка включає також суму боргу вище вказаної узгодженої вимоги. Обидві вимоги про сплату боргу (недоїмки) мають статус виконавчих документів та можуть бути пред`явлені до примусового виконання. При чому, до оскаржуваної вимоги фіскальний орган не може вносити зміни щодо суми боргу, що може мати наслідком подвійне стягнення з позивача сум боргу за двома вимогами - виконавчими документами. Відносно визнання протиправним та скасування нарахування боргу по сплаті єдиного соціального внеску в розмірі 29293,44 грн зазначено, що така не підлягає задоволенню через те, що за даними інтегрованої картки платника за позивачем рахується недоїмка зі сплати єдиного внеску, яка збільшувалася з кожним наступним податковим періодом та станом на 31.01.2020 становить 29293,44 грн., а порушення контролюючим органом процедури винесення спірної вимоги не позбавляє позивача обов`язку сплати у встановлених законом порядку та розмірі недоїмки по єдиному внеску за період, який вона була зареєстрована як фізична особа-підприємець. Наявність у позивача боргу зі сплати єдиного внеску за попередні періоди також підтверджується рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09.01.2020 у справі №460/2513/19, яке набрало законної сили 15.04.2020.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI (далі - Закон №2464-VI) визначено, що платниками єдиного внеску, є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою, вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

Законом України від 06 грудня 2016 року №1774 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону №2464-VI, що діють з 01 січня 2017 року, зокрема, щодо обов`язковості визначення бази нарахування ЄСВ у разі неотримання доходу (прибутку) у звітному році або окремому місяці звітного року.

Частиною 12 статті 9 Закону №2464-VI передбачено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Згідно з ч.4 ст.9 Закону №2464-VI у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, така фізична особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до податкового органу (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Відповідно до ч.4 ст.25 Закону №2464-VI податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

У разі несплати частини суми страхових внесків, що сплачується за рахунок коштів державного бюджету відповідно до Закону України «Про державну підтримку сільського господарства України», податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової і митної політики, інформує про це платників єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з п.1-4 розділу VІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449 (далі - Інструкція №449) до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Пункт 5 розділу ІV «Нарахування, обчислення і сплата єдиного внеску» Інструкції №449 передбачає, що обчислення і строки сплати єдиного внеску платниками, зазначеними в підпункті 3 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, які обрали спрощену систему оподаткування:

1) зазначена категорія платників самостійно для себе визначає базу для нарахування єдиного внеску, яка не може бути меншою за розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, але в розмірі, не більшому за максимальну величину бази нарахування єдиного внеску;

2) платники сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Крім цього, Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» звільняє від сплати єдиного внеску лише осіб, які зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини 1 статті 4, та отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Інших підстав звільнення від сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування, чинним законодавством не передбачено.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець з 04 жовтня 2004 року по 10 лютого 2020 року.

Винесенню оскаржуваної вимоги від 20 лютого 2020 року №Ф-20062-17 передувало формування податковим органом вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 09 серпня 2019 року №Ф-20062-17 на суму у розмірі 23785,08 грн. (а.с.90).

Згідно з п.1 розділу VI «Порядок стягнення заборгованості з платників» Інструкції №449 до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Пунктом 2 розділу VI «Порядок стягнення заборгованості з платників» Інструкції №449 визначено, що у разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов`язані самостійно обчислити ці внески, відобразити у звітності, що подається платником до органів доходів і зборів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до п.3 розділу VI «Порядок стягнення заборгованості з платників» Інструкції №449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):

- платникам, зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій);

- платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Під частковим зменшенням суми недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованості зі сплати фінансових санкцій) для цілей цього пункту вважається зменшення загальної суми боргу (недоїмки) з єдиного внеску, яка включає нараховані та несплачені суми єдиного внеску (фінансових санкцій) за останній календарний місяць, в якому відбулось таке зменшення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Сума боргу у вимозі проставляється в гривнях з двома десятковими знаками після коми.

З вказаного слідує, що до розміру боргу (недоїмки) згідно з оскаржуваною вимогою від 20 лютого 2020 року №Ф-20062-17 29293,44 грн включена сума боргу (недоїмки) згідно з попередньою вимогою від 09 серпня 2019 року №Ф-20062-17 на суму у розмірі 23785,08 грн..

При цьому, з врахуванням наведених вище правових норм, необхідно звернути увагу, що обидві вимоги про сплату боргу (недоїмки) є виконавчими документами.

Згідно з п.4 розділу VI «Порядок стягнення заборгованості з платників» Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Орган доходів і зборів веде реєстр виданих вимог про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 8 до цієї Інструкції.

При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: перша частина - літера «Ю» (вимога до юридичної особи) або «Ф» (вимога до фізичної особи), друга частина - порядковий номер, третя частина - літера «У» (узгоджена вимога).

В третій частині літера «У» (інформація щодо узгодження вимоги) проставляється у разі надсилання:

- платнику узгодженої вимоги внаслідок процедури оскарження;

- вимоги до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства відповідно до цієї Інструкції.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику. При надсиланні вимоги платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення корінець вимоги залишається в органі доходів і зборів. При врученні вимоги платнику під підпис така вимога залишається у платника, а корінець вимоги, на якому платник проставляє свій підпис,- в органі доходів і зборів.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи або його відокремленого підрозділу, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

Як встановлено, головним державним виконавцем Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 11 грудня 2019 року ВП №60800364 (а. с. 17), зі змісту якої вбачається, що виконавче провадження відкрито на підставі надісланої до виконавчого органу вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 09 серпня 2019 року №Ф-20062-17У на суму 23785,08 грн..

Відтак, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 09.08.2019, що передувала оскаржуваній вимозі, набула статусу узгодженої, оскільки містить у третій частині літеру «У».

Інструкція №449 передбачає, що у разі якщо платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгодженої в результаті оскарження суми боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення органу доходів і зборів або суду), після спливу останнього дня відповідного строку така вимога вважається узгодженою (набирає чинності).

Орган доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня узгодження вимоги (набрання нею чинності):

- вносить вимогу про сплату недоїмки до Єдиного державного реєстру виконавчих документів та пред`являє її до виконання в порядку, встановленому законом (після початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів);

- надсилає її в порядку, встановленому законом, до органу державної виконавчої служби (до початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів);

- надсилає її в порядку, встановленому Законом, до органу Казначейства - відповідно до частини другої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження», якщо платник єдиного внеску є бюджетною установою, державним органом, одержувачем бюджетних коштів, а також підприємством, установою або організацією, рахунки якої відкриті в органах Казначейства.

Отже, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 09 серпня 2019 року №Ф-20062-17У на суму у розмірі 23785,08 грн. набула статусу узгодженої та надіслана фіскальним органом до виконавчого органу, за результатами чого відкрито виконавче провадження з примусового виконання такого виконавчого листа.

Разом з тим, оскаржувана у цій справі вимога про сплату боргу (недоїмки) від 20.02.2020 №Ф-20062-17 сформована на суму 29293,44 грн., до якої включено суму боргу за попередньою вимогою від 09 серпня 2019 року №Ф-20062-17У у розмірі 23785,08 грн..

Відповідно до п.7 розділу VI «Порядок стягнення заборгованості з платників» Інструкції №449, якщо протягом наступного базового звітного періоду сума боргу (недоїмки) платника зросла, після проходження відповідних процедур узгодження та оскарження вимога про сплату боргу (недоїмки) подається до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства тільки на суму зростання боргу (недоїмки).

Під сумою зростання боргу (недоїмки) для цілей цього пункту необхідно розуміти:

- позитивне значення різниці між сумою боргу платника за даними інформаційної системи органів доходів і зборів станом на кінець календарного місяця та сумою боргу, зазначеною у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі, зменшене на суму сплат(и) після такого пред`явлення, якщо сума сплат(и) не більша за суму боргу, зазначену у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі;

- позитивне значення різниці між сумою боргу платника за даними інформаційної системи органів доходів і зборів станом на кінець календарного місяця та сумою сплат(и) після пред`явлення до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимоги, зменшене на суму боргу, зазначену в такій вимозі, якщо сума сплат(и) менша за суму боргу, зазначену у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі.

Якщо протягом наступних базових звітних періодів платник повністю погасив суму боргу (недоїмки), зазначену у вимозі про сплату боргу (недоїмки), що подана до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства, орган доходів і зборів подає до відповідного органу повідомлення про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 9 до цієї Інструкції.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наступна вимога про сплату боргу (недоїмки), сформована після вимоги від 09 серпня 2019 року №Ф-20062-17У, яка набула статусу узгодженої та пред`явлена до примусового виконання, повинна містити лише суму зростання боргу, а не суму зростання боргу разом з сумою боргу за попередньою вимогою.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що у спірних правовідносинах має місце факт одночасного існування узгодженої вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 09 серпня 2019 року №Ф-20062-17У (яка пред`явлена до примусового виконання) на суму 23785,08 грн. та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 20 лютого 2020 року №Ф-20062-17 на суму 29293,44 грн. (яка включає також суму боргу у розмірі 23785,08 грн.).

Обидві вимоги про сплату боргу (недоїмки) мають статус виконавчих документів та можуть бути пред`явлені до примусового виконання.

При чому, до оскаржуваної вимоги від 20 лютого 2019 року №Ф-20062-17 фіскальний орган не може вносити зміни щодо суми боргу, що може мати наслідком подвійного стягнення з позивача сум боргу за двома вимогами виконавчими документами.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що оскаржувана вимога не може вважатися правомірною, а тому підлягає скасуванню.

Відносно позовної вимоги про визнання протиправним та скасування нарахування боргу по сплаті єдиного соціального внеску в розмірі 29293,44грн., слід зазначити, що така задоволення не підлягає, оскільки за даними інтегрованої картки платника за позивачем рахується недоїмка зі сплати єдиного внеску, яка збільшувалася з кожним наступним податковим періодом та станом на 31.01.2020 становить 29293,44 грн.. Наявність у позивача боргу зі сплати єдиного внеску за попередні періоди також підтверджується рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09.01.2020 у справ №460/2513/19, яке набрало законної сили 15.04.2020. Порушення контролюючим органом процедури винесення спірної вимоги не позбавляє позивача обов`язку сплати у встановлених законом порядку та розмірі недоїмки по єдиному внеску за період, який вона була зареєстрована як фізична особа-підприємець.

Враховуючи встановлені обставини та норми чинного законодавства України колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ч.4 ст.229, ч. 3 ст. 243, ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області - залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року у справі №460/1913/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді М. А. Пліш
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 26 жовтня 2020 року.