Справа № 420/6554/20
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2020-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6554/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 жовтня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язати вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернувся з адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ), в якому позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати індексації грошового забезпечення йому ОСОБА_1 за період з 08.12.2015 року по 03.03.2016 року включно та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на його ОСОБА_1 користь індексацію грошового забезпечення за період з 08.12.2015 року по 03.03.2016 року включно в сумі 6 622,14 грн із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року.

Позивач зазначив, що він проходив військову службу в лавах Збройних Сил України у період з 08.12.2015 року по 03.03.2016 у в/ч НОМЕР_1 . У період проходження служби йому не нарахована та не виплачена індексація грошового забезпечення за період служби.

26.01.2020 року він звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплати індексація грошового забезпечення за період служби, проте відповідь не отримав.

Позивач вважаючи дії відповідача щодо не виплати індексації грошового забезпечення протиправними, такими, що порушують його права та вимоги Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ (далі за текстом Закон №1282-ХІІ) та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», згідно з яким грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Позивач просив задовольнити позов з визначенням із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року та вважав, що за вказаний період йому не виплачена індексацію у розмірі 6622,14грн. Також просив при вирішенні спірних правовідносин врахувати правові висновки Верховного Суду, викладених у постанові від 03.04.2019 року по справі №638/9697/17, у постанові від 07.08.2019 року по справам №825/694/17, у постанові від 03.04.2019 року, у постанові 30.06.2020 по справі 380/2497/20.

Ухвалою суду від 27.07.2020 року позов залишений без руху та позивачу наданий строк на усунення недоліків позову. Ухвалою суду від 06.08.2020 року позивачу продовжений строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 09.09.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Представником відповідача до суду наданий відзив на позов, в якому він просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 (далі Порядку №1078) не передбачає механізм виплати сум індексації у поточному році за минулі періоди. Враховуючи зазначене, виплата сум індексації грошового забезпечення має здійснюватися у межах коштів установ та організацій, передбачених на ці цілі.

Відповідно до абзацу 8 пункту 4 Порядку №1078 у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться лише їх компенсація відповідно до законодавства, а не виплата компенсації втрати частини доходів.

В 2016 році відбулося збільшення грошового забезпечення військовослужбовців. У зв`язку з цим, на виконання вимог телеграми Міністра оборони України від 31.12.2015 №248/3/9/1/1150 щодо збільшення грошового забезпечення військовослужбовців, Департаментом фінансів Міністерства оборони України були доведені до військових частин (установ, організацій) роз`яснення від (14.01.2016 М248/3/9/1/2 згідно яких індексацію грошового забезпечення військовослужбовців слід не враховувати до окремого роз`яснення. Відповідно до пункту 1.14 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260 (далі Інструкція № 260), роз`яснення з питань застосування норм цієї Інструкції та інших нормативно-правових актів з питань виплати грошового забезпечення надаються директором Департаменту фінансів Міністерства оборони України та іншими посадовими особами в межах їх компетенції відповідно до законодавства України.

Також на думку представника відповідача індексація грошового забезпечення не може вважатися такою складовою грошового забезпечення, в розумінні статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», так як вона не є постійною та сталою величиною, яка не змінюється, має несистематичний характер, оскільки індексація грошових доходів населення проводиться в разі., коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка, що виключає можливість включення її до складу грошового забезпечення, яким забезпечується військовослужбовець, звільнений з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини.

Висновок про відсутність підстав для нарахування індексації грошового забезпечення позивача ґрунтується також на тому, що відповідно до статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», пункту 6 Порядку №1078, індексація грошових доходів населення здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів.

У межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України у березні 2016 року - вересні 2018 року у Міністерства оборони України - не було. Порядок №1078 не передбачає механізм нарахування та виплати індексації за попередні роки.

Представник позивача подав відповідь на відзив, вважаючи наведені доводи безпідставними просив задовольнити позов, та оскільки відповідач посилається на відсутність у відповідача особливого порядку нарахування індексації грошового забезпечення вважає за необхідне визначення базового місяцю для розрахунку індексу споживчих цін. На думку представника позивача віднесення питання розрахунку належної позивачу суми індексації грошового забезпечення до дискреції відповідача унеможливить виконання судового рішення, що є неефективним захистом прав позивача.

Крім того, відповідачем не надано обґрунтованих заперечень щодо визначеного в позовних вимогах базового місяцю для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року.

Відповідачем не надано розрахунку належної позивачу індексації грошового забезпечення.

Також представник позивача вказав, що відповідачем у відзиві зазначено, що зобов`язання військової частини НОМЕР_1 виплатити компенсацію втрати частини доходів позивачу є безпідставним, незаконним та передчасним.

Проте позивачем не заявлено ні в тексті позовної заяви, ні в позовних вимогах жодної інформації про виплату компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Безпідставним на думку представника позивача є посилання відповідача на те, що фінансування військової частини здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету, а військова частина, як розпорядник бюджетних коштів, проводить видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, які встановлені кошторисом.

Проте військова частина є не пасивним, а активним учасником бюджетного процесу та має подавати заявки (в даному випадку фонд грошового забезпечення) для витребування коштів для виплати в повному обсязі грошового забезпечення військовослужбовцям.

Жодних заявок, розрахунків на фінансування індексації грошового забезпечення у 2015-2018 роках, які були надіслані відповідачем до забезпечувального фінансового органу і у яких відповідачу було б відмовлено, - надано не було. Те що відповідач не спланував і не здійснював витребування бюджетних коштів на виплату індексації грошового забезпечення не може трактуватися, як відсутність бюджетних асигнувань, кошторисних призначень чи бюджетних коштів. Представник позивача просив задовольнити вимоги у повному обсязі.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, проходив військову службу в лавах Збройних Сил України у період з 08.12.2015 року по 03.03.2016 у в/ч НОМЕР_1 (а.с.19-21).

Позивач вважаючи, що йому не у повному обсязі нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення за період служби звернувся до відповідача із заявою від 26.01.2020 року, проте відповідь не отримав (а.с. 10-11).

Вважаючи порушеними свої права, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період його служби у в/ч НОМЕР_1 з 08.12.2015 року по 03.03.2016 року.

Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Згідно зі статтею 1 цього Закону індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно зі ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Частиною 2 ст.5 Закону встановлено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Законом України №76-VIII від 28.12.2014 року статтю 5 доповнено частиною шостою, якою визначено, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу, що у бюджеті відповідного рівня, з якого фінансується в/ч НОМЕР_1 були відсутні фінансові ресурси.

Частиною 5 ст.242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо спірних правовідносин по даній справі висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду по справі №825/874/17, який зазначив, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. При цьому відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації, у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Положеннями Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року від 17.07.2003 року №1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. Разом з тим, виплата індексації не ставиться, вищевказаними нормативно-правовими актами, у залежність від надходження коштів до власника підприємства, установи, організації. Однак, суди попередніх інстанцій правильно зазначили, що відсутність на рахунках відповідача коштів для виплати індексації грошового забезпечення не є належним доказом неможливості здійснення вказаних виплат (доказом наявності поважних причин не проведення розрахунку).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 08 листопада 2005 року у справі «Кечко проти України» (заява №63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Також Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Верховний Суд зазначив, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 07.08.2019 року по справі 825/694/17 звільнення особи з військової служби жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.

Таким чином, відповідач був зобов`язаний нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення.

Суд вважає, що розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і отримував грошове забезпечення.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Суд вважає, що не є позовною вимогою вимога позивача щодо застосування визначеного місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення. Вказана вимога позивача стосується порядку виконання судового рішення суб`єктом владних повноважень з урахуванням отримання ним грошового забезпечення. Крім цього, порушення прав позивача в цієї частині не відбулось. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує, відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи встановлені обставини суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 08.12.2015 року по 03.03.2016 року включно та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 08.12.2015 року по 03.03.2016 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 7, 9, 242-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язати вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_4 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_4 в період за період з 08.12.2015 року по 03.03.2016 року включно.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_4 за період з 08.12.2015 року по 03.03.2016 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.