Справа № 420/6119/20
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2020-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6119/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Бойко О.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання протиправними та скасування постанов, вирішив адміністративний позов задовольнити.

І. Суть спору:

До Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулася позивач, ОСОБА_1 до відповідача Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому просила:

-визнати протиправними та скасувати постанови Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), які були винесені в межах виконавчого провадження №59713008, а саме: постанову від 03.10.2019 про стягнення виконавчого збору у розмірі 8346,00 грн.; постанову від 30.08.2019 про накладення штрафу у розмірі 1700 грн.; постанову від 10.09.2019 про накладення штрафу у розмірі 3400 грн.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція Позивача

24.02.2014 Київський районний суд м.Одеси задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Одеська міська рада про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

09.02.2016 Апеляційний суд Одеської області скасував рішення Київського районного суду м.Одеси від 24.02.2014 та прийняв рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

04.04.2018 Верховний Суд постановою скасував рішення Апеляційного суду Одеської області від 09.02.2016. В основу рішення ВС лягло існування наказу про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

При цьому позивач посилалася на те, що ухвалу про відкриття касаційного провадження та постанову ВС від 04.04.2018 вона не отримувала.

06.08.2019 відповідач прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження №59713008 з примусового виконання виконавчого листа №2-6977/11 виданого 01.08.2019 р. Київським районним судом м. Одеси.

30.08.2019 р. відповідач виніс постанову про накладення на позивача штраф у розмірі 1700 грн. за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії.

10.09.2019 р. відповідач виніс постанову про накладення на позивача штраф у розмірі 3400 грн. за невиконання без поважних причин у встановлений строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії.

03.10.2019 р. відповідач виніс постанову про стягнення з позивача виконавчий збір у розмірі 8346,00 грн. При цьому, у порушення ч.4 ст.27 ЗУ «Про виконавче провадження», винесена не одночасно з постаново про відкриття провадження.

Вимоги виконавчого документа: «Про зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 у здійсненні права користування та розпорядження майном, шляхом знесення за рахунок ОСОБА_1 прибудови фасадного входу до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташована в цокольному поверху будинку 59-и під кв. АДРЕСА_1 ».

Позивач зазначила, що 06.08.2019 - на момент відкриття виконавчого провадження №59713008 в неї не було можливості для виконання судового рішення, що означає про відсутність законних підстав у відповідача виносити постанови про накладення штрафу.

По-перше, з 2016 року позивач не є власником спірних приміщень.

По-друге, позивач посилалася на те, що у 2013 році мав місце судовий спір в Київському районному суді м.Одеси у справі №1512/11881/2012 за позовом ОСОБА_3 до позивача про визнання декларації про готовність об`єкта до експлуатації №ОД 0 від 14.04.2012 недійсною.

22.01.2015 рішенням апеляційного суду Одеської області було скасоване рішення Київського районного суду м. Одеси від 26.11.2013, яким була скасована декларація про готовність об`єкта до експлуатації.

Крім того, 18.05.2018 Одеський окружний адміністративний суд задовольнив позовні вимоги позивача до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про скасування наказу №76 від 25.06.2014, яким була скасована реєстрація декларації про готовність об`єкта до експлуатації та який ліг в основу рішення ВС від 04.04.2018.

Таким чином, відповідач застосовуючи штрафні санкції до позивача за невиконання рішення, не з`ясувавши питання про реальну можливість його виконати, порушив її майнові права.

Також позивач зазначає, що, більше того, державному виконавцю ОСОБА_4 було відомо ще в лютому 2019 року про те, що позивач не є власником спірного приміщення, оскільки саме він виніс постанову про закриття виконавчого провадження №57204767 за виконавчим листом №520/7850/17, виданим Київський районним судом м. Одеси на виконання заочного рішення в цивільній справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 про приведення самочинно реконструйованого нежитлового приміщення у відповідність до технічної документації. Боржником за вказаним виконавчим листом була також позивач. Підставою закінчення ВП №57204767 стало те, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26.11.2018 було скасоване заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 19.02.2017, на підставі якого був виданий вищевказаний виконавчий лист. У вказаній ухвалі суду від 26.11.2018, яка надавалася державному виконавцю ОСОБА_4 , зазначалось про перехід права власності до іншого власника спірного нежитлового приміщення.

(б) Позиція Відповідача

19.10.2020 р. від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він у задоволенні позову просив відмовити.

В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначив, що 28.08.2019 р. державний виконавець здійснив перевірку виконання рішення суду. Згідно з актом державного виконавця боржником вимоги виконавчого документу не виконано, а саме: прибудова фасадного входу до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташована в цокольному поверху будинку АДРЕСА_2 боржником не знесено.

30.08.2019 р. відповідно до вимог ст.63, ст.75 ЗУ «Про виконавче провадження» було накладено на боржника штраф. Станом на 10.09.2019 р. сторонами на адресу відділу не надано відомостей щодо самостійного виконання вимог виконавчого документу.

10.09.2019р. державний виконавець повторно здійснив перевірку виконання рішення суду. Згідно з актом державного виконавця боржник вимогу виконавчого документу не виконав. За невиконання вимог без поважних причин на позивача накладено штраф у подвійному розмірі.

Крім того, представник відповідача зазначив, що сам факт передачі майна матері позивачем під час судового розгляду може свідчити про ухилення від подальшого виконання рішення суду.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 27.07.2020 року суд, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ.

IV. Обставини, встановлені судом

Так, суд встановив, що Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24.02.2014 року були задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, Одеська міська рада, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 09.02.2016 було скасовано.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 09.02.2016 р. було скасовано рішення Київського районного суду м. Одеси від 24.02.2014 року, ухвалено нове, рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

Постановою Верховного Суду від 04.04.2018 року було скасовано рішення Апеляційного суду Одеської області від 09.02.2016 року в цивільній справі №2-6977/11 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Одеська міська рада, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. В тексті постанови Верховний Суд зробив висновок, що судом апеляційної інстанції «[…] не було враховано, що в матеріалах справи міститься наказ Інспекції ДАБК від 25 червня 2014 року №76 «СК», згідно з яким декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від 12 квітня 2010 року скасовано» (том І а.с.49).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.05.2018, яке набрало законної сили 17.09.2018, були частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України та скасовано наказ №76 від 25.06.2014р. про скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації (том І а.с.51-53).

26.11.2018 Київський районний суд м.Одеси виніс ухвалу про скасування заочного рішення у справі №520/7850/17 за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 , третя, особа ОСОБА_2 , про звільнення самовільно зайнятої ділянки шляхом приведення самочинно реконструйованого нежитлового приміщення у відповідність до технічної документації.

В мотивувальній частині даної ухвали суд зазначив: «[…] при скасуванні рішення суду суд бере до уваги той факт, що на підставі Договору дарування від 28 грудня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Андронакі Н.Г. за реєстр. №1091, ОСОБА_1 передала безоплатно, а ОСОБА_5 прийняла у власність належні приміщення цокольного поверху в будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 54,9 кв.м., які складаються: літ :1 - коридор, площею 12,1 кв.м, літ.50-зал, площею 34,8 кв.м., літ. 50-а - тамбур, площею 6,8 кв.м.

Вказаний договір ніким оскаржений не був та на теперішній час є чинним.

Таким чином, ОСОБА_1 не є власником спірного нерухомого майна» (том І а.с.54-55).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 12.04.2019 зазначені вище нежилі приміщення цьокольного поверху зареєстровані на підставі договору дарування від 12.04.2019 за власником ОСОБА_6 (том І а.с.62-63).

06.08.2019 відповідач прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження №59713008 з примусового виконання виконавчого листа №2-6977/11 виданого 01.08.2019 р. Київським районним судом м. Одеси (том І, а.с.99).

30.08.2019 р. відповідач виніс постанову про накладення на позивача штраф у розмірі 1700 грн. за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії (том І, а.с.101).

10.09.2019 р. відповідач виніс постанову про накладення на позивача штраф у розмірі 3400 грн. за невиконання без поважних причин у встановлений строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії (том І, а.с.103-104).

03.10.2019 р. відповідач виніс постанову про стягнення з позивача виконавчий збір у розмірі 8346,00 грн. (том І, а.с.105).

V Джерела права та висновки суду.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 2 червня 2016 року (надалі - Закон № 1404-VIII).

За змістом пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди також є виконавчими документами, які підлягають примусовому виконанню відповідно до цього Закону.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частин 5, 6 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження" установлений порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Згідно з частинами 1, 2 цієї статті за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини 3 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно з статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. (частина 3 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до частин 2, 4 статті 42 Закону України "Про виконавче провадження" витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 року за №1302/29432, затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (надалі - Інструкції №512/5).

Пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції №512/5 передбачено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14, 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яка підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції №512/5 якщо у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 Закону, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9 - 15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Згідно з пунктом 13 розділу IX Інструкції №512/5 при виконанні рішення немайнового характеру у разі, якщо боржник самостійно не сплачує виконавчий збір, витрати виконавчого провадження та накладені на нього штрафи, у передбачених Законом випадках виконавець примусово стягує виконавчий збір, витрати виконавчого провадження та накладені на боржника штрафи одночасно із виконанням такого рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11 частини першої статті 39 Закону, якщо штрафи, накладені на боржника, не стягнуто, постанова про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Якщо після завершення виконавчого провадження за рішенням немайнового характеру виконавчий збір, витрати виконавчого провадження не стягнуто, виконавець вживає заходів щодо їх подальшого виконання у порядку, визначеному пунктом 8 розділу III та пунктом 2 розділу VI цієї Інструкції.

Як було встановлено судом вище по тексту, з 28 грудня 2018 року позивач не є власником спірного нерухомого майна. Таким чином, виконання зобов`язання державного виконавця у постанові про відкриття виконавчого провадження №59713008 від 06.08.2019 щодо необхідності виконання рішення суду шляхом знесення прибудови, власником якої інша особа, є для позивача неможливим. А відтак - зазначена обставина унеможливлює застосування до позивача штрафів за невиконання рішення суду. З урахуванням приписів ст.ст.63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» відповідач був зобов`язаний з`ясувати питання існування поважних причин стосовно невиконання рішення суду. Нез`ясування та подальше неврахування такого важливого факту, що спірне майно на момент винесення Верховним Судом постанови від 04.04.2018 та на момент відкриття виконавчого провадження вже не належало позивачці свідчить про те, що при прийнятті рішень, що оскаржуються, відповідач не врахував всі обставини, що мали значення для їх законності.

Таким чином, суд робить висновок про визнання протиправними та скасування по виконавчому провадженні №59713008, а саме: постанову від 30.08.2019 р. про накладення штрафу у розмірі 1700 грн., та постанову від 10.09.2019 р. про накладення штрафу у розмірі 3400 грн.

Крім того, за таких обставин виконавчий збір в сумі 8346 є безпідставно нарахованим, оскільки відсутня можливість виконання судового рішення, а отже постанова про по виконавчому провадженню № 59713008 від 03.10.2019 р. про стягнення виконавчого збору у розмірі 8346,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд робить висновок про задоволення позовних вимог.

VI. Судові витрати

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 77, 90, 139, 242-246, 250, 271, 287 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати постанови Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), які були винесені в межах виконавчого провадження №59713008, а саме: постанову від 03.10.2019 про стягнення виконавчого збору у розмірі 8346,00 грн.; постанову від 30.08.2019 про накладення штрафу у розмірі 1700 грн.; постанову від 10.09.2019 про накладення штрафу у розмірі 3400 грн.

3.Стягнути з Другого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок),80 грн.

4. Відповідно до ч.1 ст.272 КАС України судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої , статтями 286-288 цього Кодексу , набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Згідно з ч.6 ст.287 КАС України рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення повного тексту рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

5. Позивач : ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_4 .

Відповідач - Другого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) адреса:65065, м. Одеса, вул. Генерала Петрова,1, .

Суддя О.Я. Бойко

.