Справа № 725/4568/20
Суддя: Галичанський О. І.
Дата ухвалення: 2020-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 725/4568/20
Номер провадження 2-а/725/179/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2020 року. Першотравневий районний суд м.Чернівці в складі:

головуючого судді Галичанського О.І.,

при секретарі Симик І.М.,

за участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 до Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, місцезнаходження: м.Чернівці, вул. Герцена,2А про скасування рішення про примусове повернення іноземця,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_2 - адвокат Снігур С.В. звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обгрунтування якого вказує, що 28 вересня 2020 року в.о. начальника відділу адміністративно-юрисдикційної діяльності штабу Чернівецького прикордонного загону майором Скибою В. прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства стосовно громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_2 та зобов"язано його покинути територію України до 10.10.2020 року. Вважає, що рішення Чернівецького прикордонного загону від 28 вересня 2020 року відносно громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки прийнято необгрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

На підставі вищевикладеного просить суд скасувати рішення від 28.09.2020 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства стосовно громадянина Алжирської Народної Демократичної републіки ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким зобов"язано його покинути територію України до 10.10.2020 року.

У встановлений судом строк, відповідачем подано відзив на позов, у якому просив відмовити в позові в повному обсязі, оскільки позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими, та такими що не підлягають задоволенню.

Представник позивача у судовму засіданні підтримав обставини, викладені в позовній заяві та просив задовольнити її в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 28 вересня 2020 року в.о. начальника відділу адміністративно-юрисдикційної діяльності штабу Чернівецького прикордонного загону майором Скибою В. прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства стосовно громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_2 та зобов"язано його покинути територію України до 10.10.2020 року. (а.с.5.6)

Підставою для прийняття такого рішення є те, що 21 вересня 2020 року о 23 год. 20 хв. представниками прикордонної поліції Румунії за незаконний перетин державного кордону з України в Румунію поза встановленими пунктами пропуску, на напрямку 764 прикордонного знаку, на відстані 300 метрів від лінії державного кордону, що навпроти ділянки відповідальності відділу прикордонної служби "Красноїльськ" Чернівецького прикордонного загону було затримано групу осіб, у тому числі і позивача, який назвався громадянином Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно було складено протокол про адміністративне затримання від 23.09.2020 року. (а.с.7-8)

Згідно з цим протоколом, позивача, у зв`язку із порушенням законодавства України із прикордонних питань, на підставі ст. 263 КУпАП, затримано на термін до трьох діб з метою з`ясування обставин вчиненого правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

Постановою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 25.09.2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, в розмірі 8500 гривень. (а.с. 12-13)

Вищевказана постанова відносно ОСОБА_2 виконана, останнім сплачено штраф у сумі 8500 гривень, що підтверджується наданою суду копією квитанції . (а.с.14-15)

25.09.2020 року на адресу ЦМУ ДМС в м.Київ та Київській області було среровано повідомлення щодо факту затримання ОСОБА_2 та уточнення інформації стосовно наявності або відсутності посвідки на тимчасове проживання в Україні останнього. (а.с.35)

В той же день, на адресу ЦМУ ДМС в м.Київ та Київській області було скеровано повідомлення, де було порушено клопотання про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні ОСОБА_2 .(а.с.36)

Відповідно до відповіді ЦМУ ДМС в м. Київ та Київській області стало відомо. що ОСОБА_2 скасовано посвідку на тимчасове проживання. (а.с. 37)

Також, суд приймає до уваги, що Першотравневим районним судом м. Чернівці ухвалено рішення від 24.09.2020 року, яким у задоволенні адміністративного позову Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовлено, оскільки матеріалами справи підтверджено, що на момент розгляду справи у ОСОБА_2 є наявні документи, які його ідентифікують.

У частині другій статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 26 Конституції України гарантовано, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України,за вийнятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Зазначений принцип стосовно законності перебування коли відбувається гарантування свободи пересування, вільного вибору місця проживання, право вільно залишати територію України, за вийнятком обмежень, які встановлюються законом, також закріплений в ст. 33 Конституції України, де також встановлена конституційна гарантія таким особам, які на законних підставах перебувають на території України.

З огляду на зміст зазначених положень конституційних норм вбачається, що відповідна особа є користувачем на рівні з іншими особами правами і свободами, за наявності, якщо така особа перебуває в Україні саме на законних підставах. Якщо відсутня ознака законності перебування, то це створює для особи певні обмеження та відповідні юридичні наслідки.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду визначає Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22 вересня 2011 року № 3773-VI.

У пункті 7 ч.1 ст.1 Закону України від 22 вересня 2011року №3773-VI "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (далі Закон №3773-VI) зазначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Згідно ч.3 ст.9 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства"строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Частиною першою статті 16 цього ж Закону передбачено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 25 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

В силу вимог ч.1 ст.26 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч.5 ст.26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства").

Частиною 1 ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

При цьому, частиною четвертою статті 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" закріплено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Положеннями частини першої статті 289 КАС України визначено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Заходи, визначені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів чи підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент затримання ОСОБА_2 , у останнього були законні підстави для перебування на території України, зокрема відповідно до договору від 22 липня 2020 року про навчання іноземних громадян на мовних курсах для іноземних громадян в приватному закладі вищої освіти "Академія кіно та нових медіа" останній є студентом вказаного навчального закладу (а.с. 17-19), має постійне місце проживання та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 20). Також мав наявну посвідку на тимчасове проживання в Україні № 174. І саме після затримання, за клопотанням посадової особи відповідача, ОСОБА_2 було скасовано, посвідку на постійне проживання.

Відповідно до п. 18) статті 1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Відповідно до п. 13 статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період навчання. Даних про те, що позивач був відрахований з даного закладу матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Законність перебування позивача на території України, доводиться фактом його навчання у навчальному закладі України, проживання у гуртожитку та реєстрація місця проживання у встановленому законом порядку, соціальні зв`язки в Україні, а також укладеним в законному порядку шлюбом з ОСОБА_5 від 24.07.2020 року та копіями відповідних документів, які додаються до позову.

Належних доказів порушення позивачем норм ст. 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", на момент прийняття оскаржуваного рішення у відповідача не було, а адміністративне правопорушення, визначене диспозицією статті 204 КУПАП не передбачає порушення законодавства про правовий статус іноземців та вчинення дій, які суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 19, 26, 61, 62 Конституції України, ст. ст. 13, 14 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 1, 3, 4, 26, 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", п.10 Розділу І, п. 2 Розділу ІІ Інструкції «Про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства», зареєстрованої в Мінюсті за № 806/21119 від 21.05.2012 року, ст. ст. 9, 241-246, 250, 268,288, 289, 371 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги - задовольнити.

Скасувати рішення від 28.09.2020 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства стосовно громадянина Алжирської Народної Демократичної републіки ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким зобов"язано його покинути територію України до 10.10.2020 року.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. І. Галичанський