Справа № 280/1293/20
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РОЗГЛЯДУ

20 жовтня 2020 року Справа № 280/1293/20

м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Лазаренка М.С.,

за участю секретаря судового засідання Дєткова Р.О.,

за участю:

прокурорів Лєскіної І.Є., Гладенко Я.Ю.,

представника відповідача - Гошко А.С.,

представників третіх осіб - Міхайлуца Ю.В., Коваль А.М., Гошко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника Запорізької міської ради та представника Товариства з обмеженою відповідальністю " Октан" про залишення позовної заяви без розгляду у справі

за позовом Заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури №1 (69002, м.Запоріжжя, вул.Залізнична, буд.17), що діє в інтересах держави в особі Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, ) до Виконавчого комітету Запорізької мської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206, ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Державне підприємство "Запорізьке лісомисливське господарство" (69104, м.Запоржжжя, вул..Чумаченка, буд.15-В), ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), Департамент архітектури та містобудування Запорізької міської ради (69037, м.Запоріжжя, вул..Зелинського, буд.3), Товариство з обмеженою відповідальністю " Октан" (69068, м.Запоріжжя, вул..Вороніхіна, буд.6, кв.36)

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

26.02.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури №1, що діє в інтересах держави в особі Запорізької міської ради (далі - позивач) до Виконавчого комітету Запорізької мської ради (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №406 від 23.09.2019 «Про затвердження містобудівної документації-детального плану території м.Запоріжжя в районі вул. Козачої,3».

Ухвалою судді від 02.03.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 18.03.2020.

Ухвалою суду від 18.03.2020 відкладено підготовче судове засідання на 25.05.2020.

Протокольною ухвалою суду від 25.05.2020 продовжено строк підготовчого провадження, залучено третіх осіб по справі, судове засідання відкладено на 05.08.2020.

В підготовчому судовому засіданні 05.08.2020 оголошено перерву до 20.10.2020.

06.08.2020 від представника Запорізької міської ради у справі надійшло клопотання, в якому останній просить суд залишити адміністративний позов Заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури №1 без розгляду з трьох підстав, а саме: по - перше у зв`язку із пропуском строку звернення до суду, по - друге у зв`язку з тим, що Запорізькою місцевою прокуратурою №1 позов подано без обгрунтування підстав для пред`явлення такої позовної заяви в інтересах держави в особі Запорізької міської ради, по-третє у зв`язку з тим, що позовну заяву підписано особою, яка не мала права підписувати її.

07.10.2020 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Октан" у справі надійшло клопотання, в якому останній просить суд залишити адміністративний позов Заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури №1 без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до суду.

У підготовчому судовому засіданні представники відповідача та третіх осіб підтримали заявлені клопотання, просили їх задовольнити.

Прокурори проти задоволення клопотання заперечили, пославшись на те, що строк звернення до суду з цим позовом ними не пропущено, так як об`єктивно підстави для звернення у Запорізької місцевої прокуратури №1 виникли з 21.11.2019, тобто після проведення тимчасового доступу всіх наявних текстових і графічних документів, які стали підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення. Крім того, вказали, що підстави для пред`явлення позовної заяви в інтересах держави в особі Запорізької міської ради, зазначені в самій позовній заяві. Також посилання представника Запорізької міської ради на те, що позовну заяву підписано особою, яка не мала права підписувати її вважають необгрунтованими, оскільки відповідно до ч.1 ст.24 ЗУ «Про прокуратуру» право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Вирішуючи заявлені клопотання, врахувавши позиції представників учасників справи, суд зазначає наступне.

Щодо строку звернення до суду слід зазначити, що згідно із ч.1 та абз.2 ч.2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Враховуючи те, що підстава звернення заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури №1 з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №406 від 23.09.2019 «Про затвердження містобудівної документації-детального плану території м.Запоріжжя в районі вул. Козачої,3» пов`язується з проведенням прокуратурою тимчасового доступу до речей та документів 21 листопада 2019 року, тому, відповідно визначений абз.2 ч.2 ст. 122 КАС України тримісячний строк розпочинає свій перебіг з 22 листопада 2019 року, а спливає - 22 лютого 2020 року.

Заступник керівника Запорізької місцевої прокуратури №1 звернувся з адміністративним позовом до суду відповідно до відмітки на поштовому конверті 21 лютого 2020 року.

Відтак звернення керівника заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури №1 з адміністративним позовом 21 лютого 2020 року було з дотриманням строку, визначеного ст.122 КАС України.

Посилання представників Товариства з обмеженою відповідальністю "Октан" та Запорізької міської ради на те, що Запорізькій місцевій прокуратурі №1 з 26.09.2019 було відомо про оскаржуване рішення, оскільки воно було опубліковано на офіційному сайті Запорізької міської ради та в газеті «Запорізька Січ» 03.10.2019, суд вважає недоведеними, оскільки опублікування на офіційному сайті та в газеті оспорюваного рішення не підтверджує обізнаності Запорізької місцевої прокуратури №1 про існування рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №406 від 23.09.2019 «Про затвердження містобудівної документації-детального плану території м.Запоріжжя в районі вул. Козачої,3» .

У зв`язку з вищевикладеним, клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Октан" та представника Запорізької міської ради про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропущення заступником керівника Запорізької місцевої прокуратури №1 строку для звернення до суду, задоволенню не підлягають.

Щодо посилань представника Запорізької міської ради на те, що позовну заяву підписано особою, яка не мала права її підписувати суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з частиною 3 статті 5 КАС України до суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

За змістом частин 3,4 статті 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

За приписами статті 131-1 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Згідно пункту 2 частини першої статті 2 Закону України "Про прокуратуру" (тут і далі в редакції чинній на момент подання позовної заяви) на прокуратуру покладається функція щодо представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом та главою 12 розділу III Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Так, відповідно до абзацу 1 частини 3 та абзаців 1, 2 частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Як свідчать матеріали справи, позовну заяву у даній справі підписано заступником керівника Запорізької місцевої прокуратури №1 Харченко В.І. До позовної заяви долучено копію наказу Прокуратури Запорізької області №840к від 17.12.2015 про призначення Харченка В.І. на посаду заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури №1 Запорізької області.

Відповідно до положення частини 1 статті 24 Закону України «Про прокуратуру», що регулює особливості здійснення окремих форм представництва інтересів громадянина або держави в суді, та якою визначено, що право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Відповідно до частин першої та другої статті 12 Закону України «Про прокуратуру» у системі прокуратури України діють окружні прокуратури, перелік та територіальна юрисдикція яких визначається наказом Генерального прокурора. Утворення, реорганізація та ліквідація окружних прокуратур, визначення їхньої компетенції, структури і штатного розпису здійснюються Генеральним прокурором. Окружну прокуратуру очолює керівник окружної прокуратури, який має першого заступника та не більше двох заступників.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 13 Закону України «Про прокуратуру» керівник окружної прокуратури представляє окружну прокуратуру у зносинах з органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, особами, підприємствами, установами та організаціями.

Частиною третьою статті 13 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що у разі відсутності керівника окружної прокуратури його повноваження здійснює перший заступник окружної прокуратури, а в разі його відсутності - один із заступників керівника окружної прокуратури.

Абзацом 1 п.3 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" № 113-IX від 19.09.2019, встановлено, що до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури.

На даний час в органах прокуратури діють місцеві прокуратури, оскільки окружні прокуратури не створені, та повноваження прокурора, передбачені статтею 131-1 Конституції України, статтею 53 КАС України та статтею 24 Закону України «Про прокуратуру» виконують керівники місцевих прокуратур, їх перші заступники та заступники.

Отже, підсумовуючи викладене, можливо дійти висновків про те, що прокурор може брати участь у розгляді судом адміністративних, господарських або цивільних справ як представник органу прокуратури, яка має статус відповідача, позивача або третьої особи, а також як представник держави - виконуючи конституційну функцію представництва інтересів держави в суді.

При цьому, статус прокурора, що здійснює представництво інтересів держави в суді, не можна ототожнювати зі статусом представника сторони в судовому процесі.

Представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Право подання процесуальних документів при реалізації конституційної функції представництва інтересів держави визначено статтею 24 Закону України «Про прокуратуру».

У спірному випадку прокурором подано позов на виконання Прокуратурою функції щодо представництва інтересів держави в суді у порядку, передбаченому статтями 23, 24 Закону України «Про прокуратуру», а не на захист прав, свобод та інтересів Прокуратури, як самостійного позивача у статусі юридичної особи.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необгрунтованість посилань представника Запорізької міської ради на те, що у заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури №1 Харченко В.І. відсутні повноваження на підписання позовної заяви, оскільки таке право визначено частиною 1 статті 24 Закону України «Про прокуратуру».

Щодо посилань представника Запорізької міської ради на те, що Запорізькою місцевою прокуратурою №1 позов подано без обгрунтування підстав для пред`явлення такої позовної заяви в інтересах держави в особі Запорізької міської ради, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Законом України "Про прокуратуру" визначено правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України. Зокрема, за змістом статті 1 зазначеного Закону прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті.

Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

Частиною 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

У разі відсутності суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право: 1) витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих суб`єктів, у порядку, визначеному законом; 2) отримувати від посадових та службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ та організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування усні або письмові пояснення. Отримання пояснень від інших осіб можливе виключно за їхньою згодою.

Аналіз положень частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави для висновку, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно різняться.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно.

"Нездійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, яка проте є неналежною.

"Неналежність захисту" може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

При цьому, суд наголошує, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Аналогічну правову позицію неодноразово викладено у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 23.10.2018 у справі № 906/240/18, від 01.11.2018 у справі № 910/18770/17, від 05.11.2018 у справі № 910/4345/18, від 05.12.2018 у справі № 923/129/17.

У поданому позові прокурор просить визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №406 від 23.09.2019 «Про затвердження містобудівної документації-детального плану території м.Запоріжжя в районі вул. Козачої,3».

Звертаючись із даною позовною заявою в інтересах держави прокурор вказує, що внаслідок прийняття Виконавчим комітетом Запорізької міської ради спірного рішення порушено вимоги законодавства щодо використання земель лісового фонду, вимоги містобудівного та екологічного законодавста, санітарних норм та правил, а Запорізькою міською радою не вжито заходів щодо їх поновлення.

Так, з позовної заяви вбачається, що Запорізькою місцевою прокуратурою №1 під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 21.11.2019 проведено тимчасовий доступ до текстових і графічних документів, що стали підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення.

Але, позовна заява не містить жодних даних щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення, як і не містять таких доказів додатки до позовної заяви (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань).

До позовної заяви заступником керівника Запорізької місцевої прокуратури №1 додано копію протоколу тимчасового доступу до речей від 21.11.2019 року, з якого не вбачається в рамках якого кримінального провадження був проведений тимчасовий доступ.

Крім того, до позовної заяви додано лист заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури №1 від 21.02.2020, з якого вбачається, що на виконання вимог ч.4 ст.23 ЗУ «Про прокуратуру» повідомлено Запорізьку міську раду про подання позовної заяви до Запорізького окружного адміністративного суду.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі №912/2385/18.

В той же час, прокурором у позовній заяві не зазначено, в чому саме полягала неможливість або відсутність можливості позивача звернутися з відповідним позовом, оскільки позивач, в особі якого в інтересах держави з позовом до суду звернулась прокуратура, мають підстави і можливість самостійно захищати свої права і прокурор не довів неможливості реалізації такого захисту самими позивачем або відсутності у них процесуальної дієздтності.

Частиною сьомою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що в разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження. Таким чином, питання про те, чи була бездіяльність компетентного органу протиправною та які її причини, суд буде встановлювати за результатами притягнення відповідних осіб до відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі №912/2385/18.

Саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо. В такому разі, прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовців, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо).

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 21.12.2018 у справі № 922/901/17, від 31.10.2018 у справі № 910/6814/17 та від 06.02.2019 у справі № 927/246/18.

Так, заступником керівника Запорізької місцевої прокуратури №1 не надано суду належних та допустимих доказів відповідно до вимог процесуального закону щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України посадовими особами Виконавчого комітету Запорізької міської ради; вирок суду щодо службових цих органів або докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовців, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо.

Також не надано суду доказів щодо наявності об`єктивних причин, що перешкоджали Запорізькій міській раді зверненню з відповідним позовом до суду після повідомлення прокурора про виявлені факти порушення.

Разом з тим, відповідно до статті 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово декларував позицію про те, що вже сама присутність прокурора на судовому процесі на боці однієї зі сторін ставить під загрозу принцип рівності та справедливий баланс між сторонами, участь прокурора може створювати відчуття нерівності у сторони (пункти 30-33 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Менчинська проти Росії", пункт 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мартіні проти Франції").

Таким чином, участь прокурора у судовому процесі має бути обґрунтована, не допускається здійснення прокурором представництва інтересів у суді особи або органу без наявності чіткого та законного обґрунтування необхідності такої участі, оскільки інакше буде порушено принцип рівності сторін при розгляді спору. Така практика не є намаганням обмежити функції прокуратури сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, а є лише наслідком системного тлумачення положень законодавства, якими встановлена необхідність підтвердження судом підстав для представництва прокуратурою інтересів держави, оскільки право прокуратури на звернення до суду в інтересах уповноваженого суб`єкта, не може презюмуватися, як безспірне.

Відповідно до ч.ч.1, 4, 5 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів

Як передбачено ч.2 ст. 79 КАС України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що прокуратурою подано позов в інтересах держави в особі Запорізької міської ради без достатніх правових підстав та за відсутності належного обґрунтування необхідності такого представництва, що стало наслідком порушення принципів рівності та змагальності сторін судового процесу як фундаментальних засад права на справедливий суд.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

У справах за позовами прокурорів Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. І в таких справах виникають підстави для застосування положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України (залишення позову без розгляду)

Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи №755/10947/17 зазначила, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати.

Приписами п.2, ч.1, ст.240 КАС України визначено, що позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано

З огляду на викладене, суд вважає, що позовну заяву слід залишити без розгляду.

Керуючись положеннями ст.ст. 240, 243, 248, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Октан" про залишення позовної заяви без розгляду - відмовити.

Клопотання представника Запорізької міської ради про залишення позовної заяви без розгляду - задовольнити.

Позовну заяву Заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури №1 (69002, м.Запоріжжя, вул.Залізнична, буд.17), що діє в інтересах держави в особі Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, ) до Виконавчого комітету Запорізької мської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206, ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Державне підприємство "Запорізьке лісомисливське господарство" (69104, м.Запоржжжя, вул..Чумаченка, буд.15-В), ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), Департамент архітектури та містобудування Запорізької міської ради (69037, м.Запоріжжя, вул..Зелинського, буд.3), Товариство з обмеженою відповідальністю " Октан" (69068, м.Запоріжжя, вул..Вороніхіна, буд.6, кв.36) про визнання протиправним та скасування рішення залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня підписання ухвали суддею. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Ухвала в повному обсязі виготовлена та підписана 26.10.2020.

Суддя М.С. Лазаренко