Справа № 161/179/20
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2020-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 рокуЛьвівСправа № 161/179/20 пров. № А/857/9913/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Святецького В.В.,

за участі секретаря судового засідання Копанишин Х.В.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 липня 2020 року (головуючого судді Олексюка А.В. ухвалене у відкритому судовому засіданні в м. Луцьк о 11 год. 22 хв.) у справі №161/179/20 провадження №2-а/161/110/20 за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 03.01.2020 звернувся в суд з позовом до Волинської митниці Держмитслужби в якому просить скасувати постанову №2962/20500/19 від 18 грудня 2019 року, якою його визнано винним у вчиненні порушення митних правил передбаченого ст. 485 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300% від недоплаченої суми митних платежів, що становить 312120 грн. 51 коп.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 липня 2020 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представники позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали з підстав зазначених у скарзі, просили рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Відповідач не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи в порядку, визначеному статтею 268 КАС України.

Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 22.07.2019 до Волинської митниці ДФС листом від 22.07.2019 №3183/7/03-20-14-08-10 з Головного управління ДФС у Волинській області надійшов акт від 01.07.2019 №13631/14-08/40390708 «Про результати документальної невиїзної перевірки ТзОВ «Волинська Фондова Компанія», дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи в частині правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення за окремими митними деклараціями».

В результаті проведення даної перевірки встановлено, що 27.02.2017 року, громадянином України ОСОБА_1 , митним брокером (агентом з митного оформлення) ТзОВ «Глорія-Імпекс», м. Луцьк, вул. Вахтангова, буд. 16, посадовій особі м/п «Луцьк» Волинської митниці ДФС до митного оформлення було подано митну декларацію типу ІМ40ДЕ №205070000/2017/007962, відповідно до якої в митному режимі «імпорт» в адресу ТзОВ «Волинська Фондова Компанія», м.Луцьк, вул. Вахтангова, буд. 15 було ввезено товар «Розкидач (твердих) мінеральних добрив. Приводиться в дію від центрального приводу трактора. Нові, 2017 року випуску. В частково розібраному вигляді для зручності транспортування. RCW 8000 з карданним валом та нижнім дишлом - З шт. Серійний № 16896, 16897, 16898. Польовий, причіпний, несамохідний. Для перевезення вантажів не застосовується. Об`єм бункера 5,5 мЗ. Робоча ширина 8-16 м. (при розкиданні вапна). Робоча ширина 10-36 м. (при розкиданні гранульованого добрива). Потреба у потужності - 80 (к.с). Тип конвеєра ланцюговий. Торговельна марка: UNIA Group. Виробник: AGROMET PILMET Sp.zo.o., PL» за кодом УКТЗЕД 8432 40 90 00 (пільгова та повна ставка ввізного мита - 0%); 02.03.2017 року, громадянином України ОСОБА_1 , митним брокером (агентом з митного оформлення) ТзОВ «Глорія-Імпекс», м.Луцьк, вул. Вахтангова, буд. 16, посадовій особі м/п «Луцьк Волинської митниці ДФС до митного оформлення було подано митну декларацію типу ІМ40ДЕ №UA205090/2017/000325, відповідно до якої в митному режимі «імпорт» в адресу ТзОВ «Волинська Фондова Компанія», м.Луцьк, вул. Вахтангова, буд. 15 було ввезено товар «Розкидач (твердих) мінеральних добрив: RCW 12000 з карданним валом - 2 шт. Серійний № 17137,17139. Польовий, причіпний несамохідний. Призначений для обробки ґрунту у сільському господарстві. Приводиться в дію від центрального приводу трактора. Для перевезення вантажів не застосовується. Об`єм бункера 12 мЗ. Робоча ширина 6-16 м. (при розкиданні вапна). Робоча ширина 12-36 м. (при розкиданні міндобрива). Потреба у потужності - 120 (к.с). Робоча швидкість - до 12 га./год. Тип конвеєра пасовий. Нові, 2017 року випуску. В частково розібраному вигляді для зручності транспортування. Торговельна марка: UNIA Group. Виробник: AGROMET PILMET Sp.zo.o., PL» за кодом УКТЗЕД 8432 40 90 00 (пільгова та повна ставка ввізного мита - 0%);

З питань правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення, було перевірено декларування товарів за МД зазначеними в додатку 1 до акту перевірки, який є його невід`ємною частиною.

Державною фіскальною службою України листом від 22.05.2019 №16267/7/99-99-19-03-03-17 надано копію відповіді від Секретаріату Всесвітньої митної організації від 11.01.2019 № 18NL0282 - YN стосовно класифікації подібного товару - причіпного розкидача серії «TYTAN». Відповідно до отриманої відповіді зазначений товар класифікується в товарній підпозиції 871620.

Перевіркою встановлено, з урахуванням характеристик товару, наявних в мережі Інтернет (офіційний сайт виробника - www.uniamachines.com), документів наданих ТОВ «ВОЛИНСЬКА ФОНДОВА КОМПАНІЯ», вимог УКТ ЗЕД та Пояснень до товарної позиції 8432 та 8716 УКТ ЗЕД, відповіді від Секретаріату Всесвітньої митної організації від 11.01.2019 року №18NL0282 - YN, що класифікація товару «Розкидачі (твердих) мінеральних добрив...», ввезених та оформлених в режимі EVI40 ТОВ «ВОЛИНСЬКА ФОНДОВА КОМПАНІЯ» за зазначеними МД повинна здійснюватися у товарній підкатегорії 8716 20 00 00 (ставка ввізного мита - 10%), як «причепи та напівпричепи з самозавантаженням або саморозвантаженням, для використання у сільському господарстві».

Тобто громадянин України ОСОБА_1 , який в період з 27.02.2017 року по 02.03.2017 року перебував на посаді митного брокера (агента з митного оформлення) ТзОВ «Глорія-Імпекс», м.Луцьк, вул. Вахтангова, буд. 16 під час митного оформлення товарів на м/п «Луцьк» Волинської митниці ДФС за митними деклараціями типу ІМ40ДЕ № 205070000/2017/007962 від 27.02.2019 року та № UA205090/2017/000325 від 02.03.2019 року заявив в них неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та вчинив протиправні дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в загальній сумі 104040,17 грн.

18 грудня 2019 року в.о. начальника Волинської митниці Держмитслужби Туман Н.В. було розглянуто матеріали справи про порушення митних правил розпочатої 05 грудня 2019 року за ознаками вчинення громадянином України ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України (далі - МК України) та прийнято постанову в справі про порушення митних правил №2962/20500/19, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 312120,51 грн.

Вважаючи протиправними дії Волинської митниці Держмитслужби позивач звернувся в суд з вимогами про скасування постанови в справі про порушення митних правил №2962/20500/19 від 18 грудня 2019 року.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив про наявність у діях позивача ознак порушення митних правил.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України митні органи є контролюючими органами щодо мита, акцизного податку, ПДВ, інших податків, які відповідно до податкового законодавства справляються у разі ввезення (пересилання) товарів і предметів на митну територію України.

Згідно зі статтею 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням. Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Статтею 485 МК України, встановлено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Відповідно до частини 1 статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.

Згідно частини 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Частиною 3 статті 257 МК України визначено, що митна декларація та інші документи, подання яких органам доходів і зборів передбачено Митним кодексу України оформлені на паперовому носії та у вигляді електронних документів, мають однакову юридичну силу.

Відповідно до вимог частини 8 статті 257 МК України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів, а саме: код товару згідно з УКТ ЗЕД (підпункт г пункту 5 частини 8 статті 257 МК України).

У відповідності до пунктів 1, 3 частини 1 статті 266 МК України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого Митним кодексом України, надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей;

Частина 2 статті 266 МК України встановлює, що перед подачею митної декларації декларант має право з дозволу органу доходів і зборів здійснювати фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах, брати проби та зразки товарів;

Згідно із вимогами частини 3 статті 295 МК України, для цілей нарахування митних платежів застосовуються ставки, що діють на день подання органу доходів і зборів митної декларації на товари.

Згідно графіків зниження ввізних мит України, передбачених Угодою про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (лист ДФС України від 23.12.2016 № 2872/99-99-19-03-03-18) ставка ввізного мита на товари підкатегорії 8716 20 00 00, походженням з Європейського Союзу, протягом 2017 року складала 5,0 %.

Згідно з пунктом 14 статті 354 МК України рішення щодо правильності визначення заявлених у митних деклараціях кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, їх митної вартості та країни походження, підстав для звільнення від оподаткування окремими документами не оформляються, а зазначаються в акті про результати перевірки.

В ході перевірки товарів: «Розкидачі (твердих) мінеральних добрив ...», ввезених і оформлених в митому режимі ІМ40 за вказаними МД, у зв`язку з неправильною класифікацією товару встановлено порушення ТОВ «ВОЛИНСЬКА ФОНДОВА КОМПАНІЯ»: - правила 1 та 6 Основних правил інтерпретації класифікації товарів Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД), викладеній у додатку до Закону України від 19.09.13 № 584-VII «Про Митний тариф України»; частини 1 та пункту 5 частини 8 статті 257 МКУ, що стосується неправильної класифікації товарів; - пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України щодо заниження бази оподаткування податку на додану вартість на суму ввізного мита.

З питань правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення, було перевірено декларування товарів за МД зазначеними в додатку 1 до акту перевірки, який є його невід`ємною частиною.

Класифікація товарів для цілей митного оформлення здійснюється згідно з вимогами УКТЗЕД, що є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України від 19 вересня 2013 року №584-VII «Про Митний тариф України», з урахуванням Основних правил інтерпретації УКТЗЕД (далі - ОПІ) та визначальних для класифікації характеристик товару.

З метою забезпечення єдиного тлумачення і застосування УКТЗЕД в Україні запроваджено пояснення до УКТЗЕД, побудовані на основі Пояснень до Гармонізованої системи опису та кодування товарів 2012 року і Пояснень до Комбінованої номенклатури Європейського Союзу та затверджені наказом Державної фіскальної служби України від 09.06.2015 №401.

Відповідно до Правила 1 ОПІ назви розділів, груп та підгруп наводяться лише для зручності користування. Для юридичних цілей класифікація товарів проводиться виходячи з найменувань товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і якщо такі тексти назв та примітки не вимагають іншого відповідно до таких положень.

Відповідно до Правила 6 ОПІ для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях повинна здійснюватися відповідно до найменувань останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatis mutandis), положень вищезазначених Правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього Правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не обумовлено інше».

Пояснення до УКТ ЗЕД, ухвалені у формі рекомендацій, являють собою звичайне правило поведінки (usage) без оформлення другої частині норми міжнародного права - юридичної обов`язковості (opinio juris), тобто, рекомендація - це акт м`якого права (soft law). Як наслідок, особливістю регулювання правовідносин за класифікацією товарів рекомендаційним актом є виникнення різних правових наслідків для митних органів і для декларанта.

Декларант має право вибрати відповідний код товару, який буде їм заявлений при декларуванні, в тому числі, з урахуванням Пояснень до УКТ ЗЕД. При цьому, для всіх учасників відносин неприпустимо невмотивоване відхилення від Пояснень до УКТ ЗЕД. Ознакою мотивованого відхилення від класифікації згідно пояснень до УКТ ЗЕД є встановлення в конкретній ситуації об`єктивного критерію, який відрізняє товар, описаний в поясненнях до УКТ ЗЕД, від того, що класифікується.

Згідно з частиною 12 статті 365 МК України достовірною техніко - технологічною документацією вважаються офіційно видані книги, державні та галузеві стандарти, технічні умови, специфікації, каталоги, креслення і паспортні дані на виріб виробника.

Відповідно до Довідки щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень МК України в редакції від 13.03.2012 року, яка прийнята постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 року №2, наукова доктрина розміщення інформації на веб-сайті фірми виробника є різновидом маркетингової комунікації. Інформація про товар, що розміщена на веб-сайті виробника цього товару, є достатньою до тих пір, поки не буде доведено протилежне; органи доходів і зборів можуть використовувати цю інформацію при встановленні характеристик задекларованого товару.

Згідно з описом товарів в зазначених МД (гр.31), інформацією, що розміщена на офіційному сайті виробника AGROMET FILMET Sp.zo.o. (www.uniamасhines.com) та інформацією, наданою ТОВ «ВОЛИНСЬКА ФОНДОВА КОМПАНІЯ» встановлено, що причіпні несамохідні розкидачі добрив і вапна RCW, RCW PLUS. MXL PREMIUM оснащені завантажувальними бункерами різної ємності, виконаними з металу у вигляді перевернутої усіченої піраміди, яка кріпиться за допомогою кронштейнів до рами. Відповідні розкидачі оснащені напільними конвеєрами (транспортерами), які представляють собою рухоме дно завантажувального бункера та здійснюють подачу добрив до розкидальних дисків. Розкидання добрив здійснюється за допомогою розкидальних дисків.

Перевіркою встановлено, що товари «Розкидачі (твердих) мінеральних добрив...» ввезені ТОВ «ВОЛИНСЬКА ФОНДОВА КОМПАНІЯ» та оформлені в режимі ІМ40 за вказаними МД за своєю конструкцією є причепом, що має бункер з рухомим дном і розподільчими дисками, що в свою чергу унеможливлює його класифікацію у товарній позиції 8432 згідно з УКТ ЗЕД з огляду на наступне.

Відповідно до Пояснень до товарної позиції 8432 включаються машини незалежно від виду тяги, застосовувані замість ручних інструментів для виконання сільськогосподарських, садових або лісогосподарських робіт. Машини, включені до цієї товарної позиції, можуть буксируватися тваринною тягою чи транспортним засобом (наприклад, трактором) або можуть монтуватися на будь-якому транспортному засобі (наприклад, на тракторі або на шасі з кінною тягою).

Деякі сільськогосподарські, садові чи лісогосподарські машини (наприклад, плуги і борони) призначаються винятково для приєднання до трактора, за допомогою з`єднувального пристрою (який має чи не має механізм підіймання). Інші машини (наприклад, фрезерні культиватори) приводяться в дію від вала, що має загальне призначення, відбору потужності трактора. Такі машини начіпляються і заміняються в польових умовах, у лісі або на дворі ферм. Усі ці машини включаються до цієї товарної позиції, навіть якщо вони постачаються з трактором (незалежно від того, чи змонтовані вони на тракторі чи ні).

Розкидачі органічних та мінеральних добрив (мінеральних речовин, компосту і т.п.), іноді змонтовані на колесах, зазвичай містять ємності, обладнані розподільним механізмом, наприклад, зсувними донними пластинами, шнековим живильником, безперервними ланцюгами або відцентровими дисками; портативні механічні апарати, застосовувані з такими ж цілями, також включаються до цієї товарної позиції.

Причепи з рухомим днищем і пристроєм, що подрібнює та розкидає, які дозволяють їм у процесі розвантаження працювати як розкидачі твердих і рідиноподібних добрив, з ємністю на колесах, зазвичай обладнану пластинами, що розкидають, або жолобами (лопатами), включаються до товарної позиції 8716.

Згідно з приміткою 1(1) до XVI Розділу цей Розділ не включає вироби розділу XVII.

Разом з цим, товарна позиція 8716 Розділу XVII поширюється на групу несамохідних транспортних засобів (без механічного приводу) (крім згаданих у попередніх товарних позиціях), що мають одне колесо чи більше і які призначені для перевезення вантажів або людей. Сюди також включаються немеханічні транспортні засоби, які не обладнані колесами (наприклад, сани, спеціальні сани для пересування по дерев`яних напрямних). Транспортні засоби цієї товарної позиції розраховані на буксирування іншими транспортними засобами (тракторами, вантажними автомобілями, автотягачами, мотоциклами, двоколісними велосипедами і т.п.), на штовхання або буксирування рукою, на штовхання ногою або є гужовим транспортом.

У цій товарній позиції терміни «причепи» і «напівпричепи» означають транспортні засоби (крім мотоциклетних колясок такого типу, що призначені винятково для з`єднання з іншим транспортним засобом за допомогою спеціального тягово-зчіпного пристрою (незалежно від того, чи є він автоматичним чи ні).

Найважливішими типами причепів і напівпричепів, які входять до цієї товарної позиції, є ті, які розраховані на використання разом з автомобілями. Як правило, у причепів є одна пара коліс або більше і тягово-зчіпний пристрій, установлений на поворотних передніх колесах, які забезпечують керування цими транспортними засобами. Напівпричепи мають лише задні колеса, а їх передній кінець спирається на платформу транспортного засобу, що буксирує, з яким вони з`єднані за допомогою спеціального тягово-зчіпного пристрою.

Причепи, що включаються до цієї товарної позиції, в т.ч. самозавантажні причепи для сільського господарства, обладнані автоматичними навантажувальними пристроями і, можливо, також пристроями для січення фуражу, кукурудзяних стебел і т.п.

Державною фіскальною службою України листом від 22.05.2019 №16267/7/99-99-19-03-03-17 надано копію відповіді від Секретаріату Всесвітньої митної організації від 11.01.2019 № 18NL0282 - YN стосовно класифікації подібного товару - причіпного розкидача серії «TYTAN». Відповідно до отриманої відповіді зазначений товар класифікується в товарній підпозиції 871620.

Перевіркою встановлено, з урахуванням характеристик товару, наявних в мережі Інтернет (офіційний сайт виробника - www.uniamachines.com), документів наданих ТОВ «ВОЛИНСЬКА ФОНДОВА КОМПАНІЯ», вимог УКТ ЗЕД та Пояснень до товарної позиції 8432 та 8716 УКТ ЗЕД, відповіді від Секретаріату Всесвітньої митної організації від 11.01.2019 року №18NL0282 - YN, що класифікація товару «Розкидачі (твердих) мінеральних добрив...», ввезених та оформлених в режимі EVI40 ТОВ «ВОЛИНСЬКА ФОНДОВА КОМПАНІЯ» за зазначеними МД повинна здійснюватися у товарній підкатегорії 8716 20 00 00 (ставка ввізного мита - 10%), як «причепи та напівпричепи з самозавантаженням або саморозвантаженням, для використання у сільському господарстві».

Таким чином митним органом встановлене порушення, яке призвело до заниження податкових зобов`язань по сплаті митних платежів на загальну суму 104040,17 грн. в тому числі ввізне мито 86700,13 грн. та податок на додану вартість 17340,04 грн.

Згідно частини 1 статті 467 МК України, зі змінами, внесеними відповідно до Закону України від 08.11.2018 року №2612-VIII «Про внесення змін до Митного України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України», процесуальні строки накладення адміністративного стягнення обчисляються з моменту виявлення правопорушення (цей момент може співпадати з моментом складання протоколу про порушення митних правил, а також відраховуватись з моменту встановлення ознак правопорушення).

Відповідно до частини 1 статті 491 МК України однією з підстав для порушення справи про порушення митних правил є: безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил.

У відповідності до вимог статті 494 МК України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою нейтральним органом виконавчої влади, шо забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Як встановлено судом по даному факту інспектором митниці складено протокол про порушення митних правил № 2962/20500/19 за статтею 485 МК України та розгляд справи було призначено на 18.12.2019.

05.12.2019 копію протоколу про порушення митних правил за №2962/20500/19 було надіслано відповідачем ОСОБА_1 рекомендованим листом, що підтверджується чеком поштового рекомендованого повідомлення №296.

Також директору ПрАТ «ВОЛИНСЬКА ФОНДОВА КОМПАНІЯ» Спященко О.Є. неодноразово митницею направлялись листи №3526/03-70-20-02 від 26.07.2019 та № 4710/03-70-20-02 від 19.11.2019 щодо необхідності прибуття на митницю для надання пояснень в частині заниження податкових зобов`язань, однак ОСОБА_4 не прибув, а направив на митницю лист (пояснення). Лист № 4710/03-70-20-02 від 19.11.2019 отриманий ОСОБА_4 відповідно за довіреністю.

При цьому, позивачу неодноразово митницею направлялись листи №3528/03-70-20-02 від 26.07.2019 та повторно рекомендованим поштовим повідомленням №335 лист № 4798/03-70-20-02 від 29.11.2019 щодо необхідності прибуття на митницю для надання пояснень в частині заниження податкових зобов`язань. Даний лист ОСОБА_1 отримав 03.12.2019, однак він не прибув на митницю, а надіслав лист (пояснень) від 09.08.2019.

Статтею 487 МК України визначено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил (стаття 488 МК України).

Відповідно до частини 1 статті 522 МК України, справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468-470, 474, 475, 477-481, 485 цього Кодексу, розглядаються митними органами.

За приписами частини 1 статті 526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Згідно частини 2 цієї статті про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи (частина 4 стаття 526 МК України).

Відповідно до статті 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є в тому числі відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом. Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Як встановлено судом, що Відділ УАМП та МТР у «Службовій записці» зазначив, що вказані в Акті документальної невиїзної перевірки ТОВ «Волинська Фондова Компанія» () дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи в частині правильності класифікації згідно з УКТЗЕД товарів, якій надійшов на Волинську митницю ДФС листом від 22.07.2019 №3183/7/03-20-14-08-10, повинен класифікуватись за кодом 8716 20 00 00 згідно з УКТЗЕД (інформація про визначений в ході перевірки код товару та підстави для класифікації товару за цим кодом зазначена на стор. 11 Акту перевірки).

З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що митницею вірно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за статтею 485 МК України та притягнуто до відповідальності, де в період з 27.07.2017 року по 02.03.2017 року останній перебував на посаді митного брокера (агента з митного оформлення) ТзОВ «Глорія-Імпекс», м.Луцьк, вул. Вахтангова, буд. 16 під час митного оформлення товарів на м/п «Луцьк» Волинської митниці ДФС за митними деклараціями типу ІМ40ДЕ №205070000/2017/007962 від 27.02.2019 та №UA205090/2017/000325 від 02.03.2019 заявив в них неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та вчинив протиправні дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в загальній сумі 104040,17 грн.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, в ході розгляду справи надав достатні та беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення і довів правомірність та обґрунтованість прийнятої постанови про накладення адміністративного стягнення.

Доводи апелянта із посилання на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2020 не спростовують правомірність дій митного органу, який розглянув справу про порушення митних правил із дотриманням митного законодавства станом на момент її винесення.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Враховуючи зазначені вище встановлені обставини справи, норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції, який ухвалив судове рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі. Частина 3 встановлює, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України у апеляційного суду немає.

Згідно частини 3 статті 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 268, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 липня 2020 року у справі №161/179/20 провадження №2-а/161/110/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

В.В. Святецький