Справа № 240/12596/19
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2020-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/12596/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шуляк Л.А

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

28 жовтня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Франовської К.С. Совгири Д. І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року (ухвалене в м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на його переконання, до невірного вирішення справи.

Позивач своїм правом, передбаченим ст.300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.

Сторони в судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, про що 27 жовтня 2020 року було прийнято протокольну ухвалу.

За таких умов, згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи неоспорені факти про те, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області і отримувала пенсію в разі втрати годувальника, згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

14.03.2019 позивач звернулась до Бердичівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (а.с.12).

Листом Бердичівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 06.06.2019 № К-140, ОСОБА_1 було повідомлено про те, що вона перебуває на обліку з 14.03.2019 та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону № 1058 враховується для обчислення пенсії в розмірі 4 404,35грн (а.с.11).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивачем 14.06.2019 повторно було надіслано запит відповідача з вимогою роз`яснити причини незастосування для визначення розміру пенсії середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто 6 188,89 грн - за 2016 р., 2017 р. 2018 р., оскільки позивачу вперше призначена пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в 2019 році.

Листом від 14.06.2019 № К-2623 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області надана відповідь на вказане звернення та роз`яснено, що відповідно до заяви про призначення пенсії від 14.03.2019 позивача переведено на пенсію за віком, обчислену за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Роз`яснено, що при переведенні на пенсію за віком розмір пенсії було обчислено відповідно до ст.27,28 та ст.40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням норм постанови Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124, якою визначено, що з 01.03.2019 проведено перерахунок пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії в розмірі 1,17 (3 764,40 грн - показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховано для обчислення пенсії, станом 01.10.2017 х 1,17 = 4 404,35 грн (а.с.23).

Вважаючи дії відповідача щодо незастосування при розрахунку розміру пенсії в 2019 році середньої заробітної плати (доходу) в Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (за 2016 р., 2017 р. та 2018 р.) в розмірі 6 188,89 грн. протиправними, позивач звернулась до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058) регулюються відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Статтею 113 Закону №1058 передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Згідно статті 26 цього ж Закону особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим ч. 1 ст. 26 Закону № 1058, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема: 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року.

Розмір пенсії за віком визначається за формулою, яка зазначена в ч. 1 ст. 27 Закону № 1058: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до ст. 40 Закону № 1058, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до ст. 25 Закону № 1058.

Згідно ч. 2 ст. 40 Закону № 1058 заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії,

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кзі + Кз2 + КзЗ + ... + Кзп);

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Відповідно до статті 1-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон №2262) законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі статтею 7 Закону №2262-XII військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором.

Тобто, у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону №2262-XII та Закону №1058-IV призначається одна пенсія за її вибором.

У частині першій статті 9 Закону №1058-ІV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Отже, частиною 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

При такому переведенні на інший вид пенсії показник середньої заробітної плати має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Водночас, у випадках звернення особи до територіальних органів Пенсійного фонду із заявами про переведення з пенсії, призначеної на підставі іншого закону, ніж Закон №1058, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, така особа вважається такою, що звертається за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV вперше.

В таких випадках до спірних правовідносин не застосовується частина третя статті 45 Закону № 1058-ІV.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною к постановах Верховного Суду від 10.07.2018 у справі №520/6808/17, від 19.12.2018 у справі №577/5248/16-а, від 31.05.2019 у справі №344/7053/17.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до 28.02.2019 позивач отримувала пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону №2262, а 14.03.2019 звернулась із заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону №1058.

Таким чином, оскільки позивачу було призначено пенсію по втраті годувальника за Законом №2262, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії ніж Закон №1058, у подальшому при розрахунку пенсії за віком за Законом №1058 показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія по втраті годувальника.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до ч.2 ст. 40 Закону № 1058 враховується для обчислення пенсії становить:

- середньомісячна за 2018 рік - 7810,88 грн.;

- середньомісячна за 2017 рік - 6273,45 грн.;

- середньомісячна за 2016 рік - 4482,35 грн.

Таким чином, середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки (2018 р., 2017 р., 2016 р.), що передують року звернення за призначенням пенсії за віком (2019 р.) та яка повинна бути застосована для розрахунку пенсії позивача становить - 6188,89 грн. ((7810,88 грн. + 6273,45 грн. + 4482,35 грн.) / 3 = 6188,89 грн).

Водночас, відповідачем при розгляді заяви позивача про призначення пенсії за віком від 14.03.2019 та при взятті позивача на облік, для розрахунку середньомісячного заробітку була застосована середня заробітна плата працівників зайнятих в галузі економіки України (за 2014,2015,2016 роки) в розмірі 4 404,35 грн, що свідчить про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо задоволення адміністративного позову.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту порушеного права позивач є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (за 2018, 2017, 2016 роки), з 14.03.2019, з урахуванням фактично виплачених сум.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв`язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не підтверджують неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, то підстави для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Франовська К.С. Совгира Д. І.