Справа № 640/13848/20
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2020-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 жовтня 2020 року №640/13848/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінфорс", про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (далі - суд) надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни (далі - відповідач), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" (далі - третя особа, ТОВ "Фінфорс"), в якому позивач просить суд:

- визнати дії відповідача при винесенні: постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №61272790 від 14.02.2020 р.; постанови про стягнення з боржника основної винагороди №61272790 від 14.02.2020 р.; постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №61272790 від 14.02.2020 р.; постанови про арешт коштів боржника №61272790 від 14.02.2020 р.; постанови про арешт майна боржника №61272790 від 14.02.2020 р.; постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника №61272790 від 13.03.2020 р.

- визнати протиправними та скасувати у повному обсязі акти індивідуальної дії: постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61272790 від 14.02.2020 р.; постанову про стягнення з боржника основної винагороди №61272790 від 14.02.2020 р; постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №61272790 від 14.02.2020 p.; постанову про арешт коштів боржника №61272790 від 14.02.2020 p.; постанову про арешт майна боржника №61272790 від 14.02.2020 p.; постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника №61272790 від 13.03.2020 p. (далі - оскаржувані постанови);

- зобов`язати відповідача зняти арешт: з карткового рахунку для виплати заробітної плати фізичної особи № НОМЕР_1 відкритого в Подільському відділенні AT "Райффайзен Банк Аваль" у валюті гривня; з аліментного карткового рахунку № НОМЕР_2 відкритого в ТВБВ №10015/0365 філії Одеського обласного управління ПАТ "Державний ощадний банк України" у валюті гривня.

Ухвалою суду від 30.06.2020 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати в порядку ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем при прийнятті оскаржуваних постанов порушено вимоги Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. №1404-VIII (далі - Закон), оскільки позивач як боржник зареєстрований та проживає в с. Борщі, Подільського району, Одеської області, жодного майна в м. Києві не має.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки спірне виконавче провадження відкрито з урахуванням зазначеного у виконавчому документі місця проживання.

Третя особа, будучи належним чином повідомлена про розгляд справи, письмових пояснень до суду не подавала.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: Одеська обл., Котовський (Подільський) р-н, ст. Борщі.

10.02.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вчинений виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження - невідомо, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , фактичне місце роботи невідоме, який(-а) є боржником за Кредитним договором 211351-А від 28.02.2018 р., укладеним з ТОВ "СС Лоун", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 40071779-3 від 26.07.2018 р. є ТОВ "Фінфорс" (стягувач), заборгованість за Кредитним договором 211351-А від 28.02.2018 р. у розмірі 9253,93 грн.

13.02.2020 р. ТОВ "Фінфорс" (стягувач) до відповідача подана заява про примусове виконання рішення. Згідно заяви стягувач просив відкрити за місцем проживання (перебування) боржника виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., накласти арешт на все рухоме майно, грошові кошти на банківських рахунках боржника в межах суми заборгованості. В додатках до заяви вказані: оригінал виконавчого напису, копія довіреності представника стягувача.

14.02.2020 р. відповідачем прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №61272790 по примусовому виконанню вказаного вище виконавчого напису.

Крім того, 14.02.2020 р. відповідачем в межах виконавчого провадження ВП №61272790 прийнято:

- постанову про стягнення з боржника основної винагороди, якою стягнуто з боржника ( ОСОБА_1 ) основну винагороду в сумі 925,39 грн.;

- постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою визначено для боржника ( ОСОБА_1 ) розмір мінімальних витрат виконавчого провадження: винесення постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця 42 грн.; плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження 69 грн.; винесення постанови про стягнення витрат виконавчого провадження 42 грн.; винесення постанови про відкриття виконавчого провадження 47 грн. Загальна сума мінімальних витрат 200,00 грн.;

- постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, та належить боржнику ( ОСОБА_1 ) у межах суми звернення стягнення з у рахуванням виконавчого збору / основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 10579,32 грн.;

- постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на майно, що належить боржнику ( ОСОБА_1 ).

У подальшому, 13.03.2020 р. відповідачем в межах виконавчого провадження ВП №61272790 прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, згідно якої вирішено звернути стягнення на доходи боржника ( ОСОБА_1 ), що отримує дохід від особи, якою є ТОВ "Алмі Дистрибьюшн", здійснювати відрахування із доходів боржника у розмірі 20 відсотків, відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у відповідності до ст. 68, 70 Закону України "Про виконавче провадження" на користь стягувача.

Відповідно до відомостей в Єдиному реєстрі приватних виконавців України виконавчим округом приватного виконавця Дорошкевич Віри Леонідівни є територія міста Києва.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VIII).

Згідно із ст. 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини першої статті 5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Статтею 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону №1404-VIII, право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Відповідно до ст. 24 Закону №1404-VIII, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - Фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Згідно п.1 ч.1 ст. 26 Закону №1404-VІІІ, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

В заяві про примусове виконання рішення стягувач зазначив місце проживання боржника ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , що територіально відноситься та підпорядкованого Приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірі Леонідівні.

При цьому, суд звертає увагу, що положеннями Закону №1404-VІІІ на державного виконавця не покладено обов`язку щодо перевірки місцезнаходження боржника зазначеного у виконавчому документі.

Окрім зазначеного вище, суд звертає увагу на положення ч. 3 ст. 26 Закон №1404-VІІІ, якою передбачено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Крім того, позивачем не зазначалось, що зазначене у виконавчому документі місце проживання не відповідає дійсності.

Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно абз. 5 ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Як зазначено в ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію міст проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Таким чином, фактичне місце проживання особи може відрізнятися від зареєстрованого у встановленому законом порядку. Проте, ні стягувач, ні виконавець не можуть зобов`язати боржника зареєструвати чи перереєструвати адресу свого місця проживання у разі розбіжностей між фактичною та зареєстрованою адресами.

Отже, положення ч. 2 ст. 24 Закону №1404-VІІІ у взаємозв`язку з ч. 3 ст. 26 того ж Закону, щодо відомостей про "місце проживання", "місце перебування" чи "місцезнаходження" особи не можна тлумачити виключно як вказівку на зареєстроване місце проживання адже, в Законі України "Про виконавче провадження" застосовуються всі три окремих поняття.

На підставі зазначеного вище, 14.02.2020 р. відповідач правомірно керуючись ст. ст. 4, 24, 26, 28 Закону №1404-VІІІ та виходячи із зазначеної стягувачем у заяві про примусове виконання рішення інформації про місце проживання боржника, відкрито виконавче провадження за місцем проживання боржника та винесено оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61272790 від 14.02.2020 р.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 25.01.2019 року у справі №511/1342/17.

Виходячи з того, що протиправність дій / постанов в межах виконавчого провадження ВП №61272790 про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про арешт майна боржника, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, на думку позивача, полягає в протиправному відкритті відповідачем виконавчого провадження ВП №61272790 не за зареєстрованим місцем проживання позивача, що судом визнано безпідставним, при цьому інших підстав для визнання таких дій / постанов позивачем не зазначено, а судом не встановлено, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Враховуючи вказані вище обставини, суд також вважає необґрунтованими позовні вимоги в частині визнання протиправними (та скасування) дій / постанов в межах виконавчого провадження ВП №61272790 про арешт коштів боржника від 14.02.2020 р. При цьому, позивачем не надано суду належних та достатніх доказів того, що вказаною постановою накладено арешт на кошти (рахунки), на які законом заборонено накладати такий арешт.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з`ясованих судом обставин вбачається, що позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінфорс", про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування постанов є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 192, 241-246, 250, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни (місцезнаходження: 02002, м. Київ, вул. Раїси Окіпної, 4-А, оф. 71-А), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" (місцезнаходження: 01042, м. Київ, Новопечерський провулок, 19/3, корпус 2, офіс 9; ), про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування постанов.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ю.Т. Шрамко