Справа № 640/7655/20
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/7655/20 Суддя першої інстанції: Федорчук А.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Коротких А.Ю. та Костюк Л.О.,

за участю секретаря - Король Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційні скарги Міністерства закордонних справ України та ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом Alpha Commerce Brands GmbH (Альфа Коммерс Брендз ГМБХ) до Міністерства закордонних справ України, за участю третьої особи - ОСОБА_1 , про визнання протиправними та скасування нотаріальних дій,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2020 року Alpha Commerce Brands GmbH (Альфа Коммерс Брендз ГМБХ) звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому з урахуванням уточнень просило:

- визнати протиправними з моменту вчинення та скасувати нотаріальні дії Посольства України в республіці Австрія в особі третього секретаря Щикотовської О.М. щодо посвідчення довіреності від імені австрійської юридичної особи «Alpha Commerce Brands GmbH» FN 315480 t, Thimiggasse 66, Wien, 1180 на ім`я громадянина України ОСОБА_2 від 19 березня 2015 року, зареєстрованої в реєстрі за № 570/291 на розпорядження майном цієї особи в Україні;

- визнати протиправними з моменту вчинення та скасувати нотаріальні дії Посольства України в республіці Австрія в особі третього секретаря Щикотовської О.М. щодо засвідчення справжності підпису Грінфілда Ігоря на заяві про реєстрацію довіреності Ігоря Грінфілда щодо представлення інтересів компанії ТОВ «Альфа Коммерс Брендз ГМБХ», зареєстрованої в реєстрі за № 570/292;

- визнати бездіяльність Міністерства закордонних справ України щодо відсутності неналежного контролю за дотриманням законів України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право» та Консульського статуту України третім секретарем Посольства України в республіці Австрія Щикотовською О.М .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2020 року вказаний адміністративний позов було задоволено частково:

- визнано протиправними з моменту вчинення та скасовано нотаріальні дії Посольства України в республіці Австрія в особі третього секретаря Щикотовської О.М. щодо посвідчення довіреності від імені австрійської юридичної особи «Alpha Commerce Brands GmbH» FN 315480 t, Thimiggasse 66, Wien, 1180 на ім`я громадянина України ОСОБА_2 від 19 березня 2015 року, зареєстрованої в реєстрі за № 570/291 на розпорядження майном цієї особи в Україні;

- визнано протиправними з моменту вчинення та скасовано нотаріальні дії Посольства України в республіці Австрія в особі третього секретаря Щикотовської О.М. щодо засвідчення справжності підпису Грінфілда Ігоря на заяві про реєстрацію довіреності Ігоря Грінфілда щодо представлення інтересів компанії ТОВ «Альфа Коммерс Брендз ГМБХ», зареєстрованої в реєстрі за № 570/292.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач та третя особа подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовують тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального і процесуального права. Скаржники вказують на те, що позивач пропустив строк звернення до суду із адміністративним позов, а також обрав неналежний спосіб захисту свого права, адже термін дії довіреності закінчився. Крім того відповідач та третя особа вважають, що оскаржувані нотаріальні дії були вчинені з дотримання вимог Віденської конвенції про консульські зносини, Консульського статуту України та Закону України «Про нотаріат».

Позивач подав відзиви на апеляційні скарги, у яких зазначив, що строк звернення до суду дотримано, адже відомості щодо вчинених у березні 2015 року нотаріальних дій були отримані від Міністерства закордонних справ України лише у лютому 2020 року. Також позивач наголошує на тому, що на підставі довіреності від 19 березня 2015 року було здійснено незаконне відчуження майна, тобто вчинено кримінальний злочин, який завдав шкоди інтересам Alpha Commerce Brands GmbH (Альфа Коммерс Брендз ГМБХ).

Під час судового засідання представники скаржників підтримали та просили задовольнити апеляційні скарги з підстав, що викладені в них.

Представники позивача в судовому засіданні заперечували проти апеляційних скарг та просили суд відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг та відзиву на них, колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги Міністерства закордонних справ України та ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2020 року - скасувати та закрити провадження у справі, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених ст. 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову Alpha Commerce Brands GmbH (Альфа Коммерс Брендз ГМБХ), суд першої інстанції виходив з того, що справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а заявлені позивачем вимоги є законними і обґрунтованими.

Колегія суддів не в повному обсязі погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що третій секретар з консульських питань Посольства України в Республіці Австрія Щикотовською О.М. 19 березня 2015 року посвідчила довіреність, що зареєстрована за номером № 570/291. Відповідно до вказаної довіреності ТОВ «Альфа Коммерс Брендз ГМБХ» в особі Грінфілда Ігоря доручило представляти власні інтереси ОСОБА_6 в будь-яких установах, підприємствах, організаціях незалежно від форми власності чи підпорядкування, в тому числі, але не виключно, в органах нотаріату, органах Державної реєстраційної служби України, органах Державної фіскальної служби України, ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, органах держгірпромнагляду та інших, з усіх без винятку питань щодо розпорядження належними товариству об`єктами нерухомого та рухомого майна. Довіреність видана строком на три роки.

Також третій секретар з консульських питань Посольства України в Республіці Австрія Щикотовською О.М. 19 березня 2015 року засвідчила справжність підпису Грінфілда Ігоря на заяві про реєстрацію зазначеної довіреності у Єдиному реєстрі довіреностей (реєстровий номер № 570/292).

Alpha Commerce Brands GmbH (Альфа Коммерс Брендз ГМБХ) просить суд визнати протиправними з моменту вчинення та скасувати вказані нотаріальні дії. Крім того позивач просить визнати протиправною бездіяльність Міністерства закордонних справ України щодо відсутності неналежного контролю за дотриманням законів України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право» та Консульського статуту України третім секретарем Посольства України в Республіці Австрія Щикотовською О.М.

Вирішуючи питання щодо можливості розгляду зазначених позовних вимог за правилами адміністративного судочинства, колегія суддів виходить із наступного.

У відповідності до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У свою чергу публічно-правовим спором, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, є спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, проте за умови, що для розгляду таких спорів не встановлено інший порядок судового провадження.

Критерії розмежування судової юрисдикції викладені, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № П/811/1047/16. Згідно з указаним судовим рішенням передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Ознаки публічно-правового спору викладені, зокрема у постанові Верхового Суду від 18 квітня 2019 року у справі № 813/3146/16, відповідно до якої публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи питання про визначення юрисдикції цього спору з урахуванням зазначених висновків Верховного Суду, колегія суддів вважає необхідним першочергово дослідити правову природу правовідносин, які виникли між учасниками цієї справи та дійсний зміст прав, на захист яких спрямований цей адміністративний позов.

Положеннями ч. 6 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріальних дій за кордоном покладається на консульські установи України, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на дипломатичні представництва України.

Відповідно до п.п. 1, 6 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про нотаріат» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, консульські установи України вчиняють, зокрема, такі нотаріальні дії: посвідчують угоди (договори, заповіти, довіреності тощо), крім іпотечних договорів, угод про відчуження та заставу жилих будинків, квартир, дач, садових будинків, гаражів, земельних ділянок, іншого нерухомого майна, що знаходиться в Україні; засвідчують справжність підпису на документах.

За правилами ст. 50 вказаного Закону нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Як раніше зазначалося, Alpha Commerce Brands GmbH (Альфа Коммерс Брендз ГМБХ) оскаржує нотаріальні дії, які полягають у посвідченні довіреності, що видана ТОВ «Альфа Коммерс Брендз ГМБХ» в особі Грінфілда Ігоря та у засвідченні справжності підпису Грінфілда Ігоря на заяві про реєстрацію зазначеної довіреності у Єдиному реєстрі довіреностей.

Діючи на підставі вказаної довіреності від імені ТОВ «Альфа Коммерс Брендз ГМБХ», ОСОБА_2. уклав із ОСОБА_1 (третьою особою в цій справі) договір купівлі-продажу від 20 березня 2015 року. Предметом цього договору були основні засоби Alpha Commerce Brands GmbH (Альфа Коммерс Брендз ГМБХ) - обладнання та устаткування, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, фактично цей адміністративний позов спрямований на захист права власності на майно, яке було відчужене на підставі незаконно, за твердженням позивача, оформленої довіреності від 19 березня 2015 року.

Крім того, згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 244, ч. 1 ст. 245 Цивільного кодексу України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

За правилами ч.ч. 2, 3 ст. 209 Цивільного кодексу України нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Нотаріальне посвідчення може бути вчинене на тексті лише такого правочину, який відповідає загальним вимогам, встановленим статтею 203 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Зазначені норми права вказують на те, що видача довіреності здійснюється за наслідками укладення між сторонами договору (правочину), а нотаріальне посвідчення довіреності відбувається після перевірки такого правочину на відповідність загальним вимогам, встановленим ст. 203 Цивільного кодексу України. У свою чергу правочин вважається укладеним з моменту здійснення його нотаріального посвідчення.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що укладення правочину відбувається одночасно з вчиненням нотаріальної дії - посвідченням довіреності.

Питання розмежування юрисдикції суду у справах з позовними вимогами про визнання незаконною нотаріальної дії, яка вчиняється одночасно із вчиненням правочину, було предметом дослідження Великою Палатою Верховного Суду у справі № 438/610/14-ц.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (пункт 43) було сформульовано правову позицію, відповідно до якої обраний позивачем спосіб захисту цивільного права має бути ефективним, тобто призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Закріплене у ст. 50 Закону України «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії може бути реалізоване у тому випадку, якщо звернення з такою вимогою може призвести до відновлення порушеного права або інтересу безвідносно до дослідження правомірності дій інших осіб.

У цій справі Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що нотаріальна дія з видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів є одномоментною та не має самостійного значення, оскільки завершується виданням свідоцтва. Тому оскарження нотаріальної дії з його видачі не дозволить ефективно захистити та відновити права позивача.

Вказаний правовий висновок може бути застосований також під час визначення юрисдикції спору у справі за позовом Alpha Commerce Brands GmbH (Альфа Коммерс Брендз ГМБХ), адже оскарження нотаріальної дії щодо посвідчення довіреності та посвідчення засвідченні справжності підпису Грінфілда Ігоря на заяві про реєстрацію довіреності у Єдиному реєстрі довіреностей, також не дозволить ефективно захистити та відновити права позивача. Наслідком вчинення зазначених нотаріальних дій є видача ОСОБА_7 довіреності на представництво ТОВ «Альфа Коммерс Брендз ГМБХ». Відтак, належним та ефективним способом захисту прав позивача, які він вважає порушеними, є звернення до суду з позовом про визнання недійсною довіреності від 19 березня 2015 року, у межах якої судом може бути перевірена також процедура її нотаріального посвідчення.

Натомість у межах цієї адміністративної справи суд, встановивши наявність у третього секретаря з консульських питань Посольства України в Республіці Австрія Щикотовської О.М. повноважень на вчинення нотаріальних дій з посвідчення довіреності та посвідчення справжності підпису згідно з п.п. 1, 6 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про нотаріат», не наділений процесуальними правами здійснювати перевірку законності видачі довіреності від 19 березня 2015 року, її відповідність актам цивільного законодавства та забезпечити ефективний захист прав позивача.

Постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (пункти 44, 45) також містить правову позицію, відповідно до якої позовну вимогу про те, щоби визнати незаконною нотаріальну дію з видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, не можна розглядати за правилами будь-якого судочинства.

Приписи «суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини другої статті 122 ЦПК України у редакції, чинній на час звернення позивача до суду; пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), «суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини другої статті 205 ЦПК України у редакції, чинній на час звернення позивача до суду; пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) стосуються як позовів, які не можна розглядати за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати (див. аналогічні висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені, зокрема, у постановах від 13 червня 2018 року у справі № 454/143/17-ц (пункт 59), від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц (пункти 42, 66), від 13 березня 2019 року у справі № 331/6927/16-ц (пункт 37), від 20 березня 2019 року у справі № 295/7631/17, від 21 серпня 2019 року у справі № 761/35803/16-ц (пункт 36), від 18 вересня 2019 року у справі № 638/17850/17 (пункт 5.30), від 8 листопада 2019 року у справі № 910/7023/19 (пункт 6.20), від 18 грудня 2019 року у справі № 688/2479/16-ц (пункт 30). Аналогічний висновок Велика Палата Верховного Суду зробила і щодо словосполучень «позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 109 КАС України у редакції, чинній на час звернення позивача до суду; пункт 1 частини першої статті 170 КАС України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) та «справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 157 КАС України у редакції, чинній на час звернення позивача до суду; пункт 1 частини першої статті 238 КАС України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) (постанови від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц (пункти 42 і 66), від 13 березня 2019 року у справі № 331/6927/16-ц (пункт 37), від 20 березня 2019 року у справі № 295/7631/17, від 8 листопада 2019 року у справі № 910/7023/19 (пункт 6.20), від 18 грудня 2019 року у справі № 826/2323/17 (пункт 34), від 26 лютого 2020 року у справі № 1240/1981/18 (пункт 30), від 28 квітня 2020 року у справі № 607/15692/19 (пункт 20).

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що вимоги про визнання протиправними з моменту вчинення та скасування нотаріальних дій Посольства України в республіці Австрія в особі третього секретаря Щикотовської О.М. не можна розглядати за правилами будь-якого судочинства.

Адміністративний позов Alpha Commerce Brands GmbH (Альфа Коммерс Брендз ГМБХ) містив також вимогу про визнання протиправною бездіяльності Міністерства закордонних справ України щодо відсутності належного контролю за дотриманням законів України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право» та Консульського статуту України третім секретарем Посольства України в республіці Австрія Щикотовською О.М .

Разом з тим зазначена вимога є похідною від вимог позивача про визнання протиправними та скасування оскаржуваних нотаріальних дій. Розгляд та вирішення такої вимоги є неможливим без надання оцінки правомірності дій третього секретаря Посольства України в республіці Австрія Щикотовською О.М.

Враховуючи, що процедура нотаріального посвідчення довіреності від 19 березня 2015 року може бути перевірена судом під час вирішення приватно-правового спору у справі за позовом Alpha Commerce Brands GmbH (Альфа Коммерс Брендз ГМБХ) про визнання такої довіреності недійсною, колегія суддів приходить до висновку про те, що вимогу щодо визнання протиправною оскаржуваної бездіяльності Міністерства закордонних справ України також не належить розглядати в рамках цієї справи як окрему самостійну позовну вимогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 КАС України адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що провадження у справі за адміністративним позовом Alpha Commerce Brands GmbH (Альфа Коммерс Брендз ГМБХ) належить закрити.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним роз`яснити Alpha Commerce Brands GmbH (Альфа Коммерс Брендз ГМБХ) право на звернення до суду з позовом про визнання недійсною довіреності, яка посвідчена третім секретарем з консульських питань Посольства України в Республіці Австрія Щикотовською О.М. 19 березня 2015 року та зареєстрована в реєстрі за № 570/291.

Відповідач та третя особа в апеляційних скаргах вказували на те, що позивач пропустив строк звернення до суду без поважних причин, у зв`язку з чим адміністративний позов підлягав залишенню без розгляду.

Позивач стверджує, що про порушення своїх прав дізнався з листа Міністерства закордонних справ України від 19 лютого 2020 року № 71.ВАВ/19-570/1-564-20, яким було підтверджено вчинення нотаріальних дій третім секретарем з консульських питань Посольства України в Республіці Австрія Щикотовською О.М.

Разом з тим матеріалами справи підтверджується, що станом на лютий 2018 року (дата звернення учасника Alpha Commerce Brands GmbH (Альфа Коммерс Брендз ГМБХ) ОСОБА_8 із заявою до Генеральної прокуратури України) у розпорядженні позивача перебували копії договорів купівлі-продажу, на підставі яких здійснено продаж майна компанії. У свою чергу наявна у матеріалах справи копія договору купівлі-продажу від 20 березня 2015 року містить посилання на те, що ОСОБА_7 діяв від імені ТОВ «Альфа Коммерс Брендз ГМБХ» на підставі довіреності, посвідченої 19 березня 2015 року третім секретарем з консульських питань Посольства України в Республіці Австрія Щикотовською О.М. за реєстровим № 570/291.

Отже, станом на лютий 2018 року позивач володів інформацією про дату вчинення довіреності, її реєстраційний номер та особу, яка здійснила нотаріальне посвідчення документа.

Натомість із запитом про надання інформації стосовно посвідчення довіреності Alpha Commerce Brands GmbH (Альфа Коммерс Брендз ГМБХ) звернулося лише у січні 2020 року. Обставин, які б перешкоджали звернутися до Міністерства закордонних справ України із відповідним запитом невідкладно після отримання копій договорів купівлі-продажу, позивач не повідомив, а суд не встановив.

Разом з тим враховуючи, що заявлені у межах цієї справи вимоги не підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства, колегія суддів не застосовує наслідки недотримання строків звернення до суду, а також не перевіряє обґрунтованість доводів учасників справи щодо допустимості окремих доказів, зазначених у клопотанні від 08 жовтня 2020 року.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги Міністерства закордонних справ України та ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2020 року - скасувати та закрити провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Міністерства закордонних справ України та ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2020 року - скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом Alpha Commerce Brands GmbH (Альфа Коммерс Брендз ГМБХ) до Міністерства закордонних справ України, за участю третьої особи - ОСОБА_1 , про визнання протиправними та скасування нотаріальних дій - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді А.Ю. Коротких

Л.О. Костюк

Постанова складена у повному обсязі 26 жовтня 2020 року.