Справа № 560/5558/20
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2020-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/5558/20
УХВАЛА

27 жовтня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 16.03.2020 № про збільшення суми грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі податку на доходи фізичних осіб, пені на суму 3080902,50 грн (2464722,00 грн за податковими зобов`язаннями та 616180,50 грн за штрафними санкціями);

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 16.03.2020 №008863303 про застосування штрафних санкцій у сумі 170,00 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 16.03.2020 № про збільшення грошового зобов`язання за платежем військовий збір на суму 256741,88 грн (205393,50 грн за податковими зобов`язаннями та 51348,38 грн за штрафними санкціями).

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.09.2020 відкрито провадження в цій справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

До суду 26 жовтня 2020 року надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходи забезпечення позову у справі №560/5558/20 шляхом:

1) заборони Головному управлінню Державної податкової служби у Хмельницькій області вчиняти дії, спрямовані на погашення податкового боргу ОСОБА_1 згідно податкових повідомлень-рішень від 16.03.2020 ГУ ДПС у Хмельницькій області (надалі - ППР), винесені на підставі акту №0145/22-01-33-03/ НОМЕР_1 , а саме: ППР № про збільшення суми грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі податку на доходи фізичних осіб та пені на суму 3080902,50 грн (2464722,00 грн за податковими зобов`язаннями та 616180,50 грн за штрафними санкціями), ПП № про застосування штрафних санкцій у сумі 170,00 грн, ППР № про збільшення грошового зобов`язання за платежем військовий збір на суму 256741,88 грн (205393,50 грн за податковими зобов`язаннями та 51348,38 грн за штрафними санкціями);

2) зупинення стягнення з ОСОБА_1 на підставі податкових повідомлень-рішень від 16.03.2020 ГУ ДПС у Хмельницькій області, винесених на підставі акту №0145/22-01-33-03/ НОМЕР_1 , а саме: ППР № про збільшення суми грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі податку на доходи фізичних осіб та пені на суму 3080902,50 грн (2464722,00 грн за податковими зобов`язаннями та 616180,50 грн за штрафними санкціями), ПП № про застосування штрафних санкцій у сумі 170,00 грн, ППР № про збільшення грошового зобов`язання за платежем військовий збір на суму 256741,88 грн (205393,50 грн за податковими зобов`язаннями та 51348,38 грн за штрафними санкціями).

В обґрунтування заяви зазначено, що правомірність винесених на підставі акту №0145/22-01-33-03/ НОМЕР_1 податкових повідомлень-рішень від 16.03.2020 №, від 16.03.2303 та від 16.03.2020 № є предметом судового розгляду в справі №560/5558/20. Проте, незважаючи на оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень, 07.10.2020 позивач отримав копію рішення №1708 від 25.09.2020 про опис майна у податкову заставу та копію акту №1/8 опису майна від 25.09.2020. Тобто, на думку позивача, відповідач вживає заходи щодо примусового стягнення боргу. Вказує, що в силу положень Закону України "Про виконавче провадження", оскаржені податкові повідомленя-рішення є виконавчими документами та можуть бути пред`явлені до примусового виконання, що призведе до таких негативних наслідків, як арешт коштів на рахунках позивача, арешт та звернення стягнення на майно позивача, а також до додаткового майнового тягару позивача щодо оплати виконавчого збору в розмірі 10% від суми боргу та витрат виконавчого провадження. Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може значно ускладнити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, а також зумовить необхідність нових звернень до суду.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд зазначає та враховує наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Таким чином, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Зі змісту вказаних норм слідує, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також у випадку наявності ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. При цьому небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.

Як зазначалось вище, одним із доводів ОСОБА_1 є оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень від 16.03.2020 №, від 16.03.2303 та від 16.03.2020 №.

Суд також зазначає, що очевидна протиправність прийнятих податкових повідомлень-рішень має вказувати на такі обставини, що не потребують детального з`ясування чи додаткового доказування (прийнято неповноважним органом, з перевищенням наданих повноважень тощо).

Разом з цим, вказані твердження зводяться до невідповідності податкових повідомлень-рішень від 16.03.2020 №, від 16.03.2303 та від 16.03.2020 № нормам чинного законодавства. Вони можуть бути предметом доказування і досліджуватись під час розгляду справи щодо їх оскарження. Натомість, надання їм оцінки під час розгляду заяви про забезпечення позову буде фактичним вирішенням спору по суті, що не узгоджується з інститутом забезпечення.

Згідно з пунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Положеннями пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

Таким чином, після звернення платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправними та скасування рішень контролюючого органу податкові зобов`язання, визначені податковими повідомленнями-рішеннями від 16.03.2020 №, від 16.03.2303 та від 16.03.2020 № набули статусу неузгоджених до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Отже, у суду відсутні підстави вважати, що відповідач буде вчиняти дії спрямовані на стягнення податкового боргу, який виник на підставі вказаних податкових повідомлень-рішень, а тому, аргументи позивача про початок процедури стягнення податкового боргу є передчасними.

Тобто, позивачем не доведено та документально не підтверджено обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.

Таким чином, відсутні підстави задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись статтями 150-154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя Д.Л. Фелонюк