Справа № 380/5952/20
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2020-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 рокуЛьвівСправа № 380/5952/20 пров. № А/857/11147/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Качмара В.Я., Мікули О.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові адміністративну справу за позовом Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі за апеляційною скаргою Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року про повернення позовної заяви (суддя Кухар Н.А., м.Львів),

В С Т А Н О В И В :

У липні 2020 року Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, в розмірі 8963,37 грн.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2020 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви, протягом 10 днів з дня вручення копії ухвали.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року у задоволенні заяви позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду відмовлено. Позовну заяву Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі повернуто позивачу.

Із таким судовим рішенням не погодився позивач та подав апеляційну скаргу. Вважає, таку ухвалу незаконною та необгрунтованою, постановленою з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи. Просить скасувати ухвалу та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт, посилаючись на пункт 84 Положення про проходження військової служби (навчання) за контрактом у Збройних Силах України курсантами (слухачами) вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, затверджений Указом Президента України від 07.11.2001 № 1053/2001, зазначає, що законодавець передбачає досудове врегулювання спору, а саме можливість добровільного відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому військовому закладі. В даному випадку можливість добровільного відшкодування ОСОБА_1 суми 8963 гри. 37 коп. Для забезпечення добровільного відшкодування на виконання норм закону застосовано заходи досудового врегулювання спору, передбачені КАС України. Військовим інститутом було направлено звернення до відповідача з метою вирішення спору в якості досудового врегулювання. Вказані звернення датовано 19.06 2020 за вих.№№ 190/1721. Однак відповідач жодним чином не відреагував на заходи досудового врегулювання позивача, хоча згідно сервісу трекінг «Укрпошта» отримав всі звернення досудового регулювання. Станом на 20.07.2020 ОСОБА_1 у добровільному порядку витрати пов`язані з його навчанням у ОСОБА_2 не сплатив. Таким чином, апелянт вважає, що враховуючи норми статті 122 КАС України на момент подачі адміністративного позову 20.07.2020, згідно вих.реєстраційного № 190/2083, у позивача не пройшов 3 місячний строк, встановлений для звернення до суду з адміністративним позовом, але суд першої інстанції не зважив на доводи позивача, наведені у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

Окремо апелянт просить врахувати, що на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникнення і поширення коронавірусної хвороби (СОVID-19)», Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2» на всій території України запроваджено карантин та законодавчо закріплено продовження строків звернення до суду для забезпечення учасників належним доступом до правосуддя, Верховна Рада 30.03.2020 ухвалила Закон № 3275 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)», згідно з яким КАС України доповнено положеннями щодо особливостей розгляду справ в умовах запровадження карантинних заходів. Зокрема, Законом встановлено, що на строк дії карантину продовжуються усі основні процесуальні строки, встановлені як для учасників справи, так і для самого суду, але суд першої інстанції при постановленні ухвали не врахував і цю обставину.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Судом було призначено апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження без виклику сторін.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу, виходив з того, що предметом розгляду у даній справі є питання стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з його утриманням під час навчання у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут. Отже, до спірних правовідносин слід застосувати норми частини 5 статті 122 КАС України. Наведені причини поважності пропуску строку звернення до адміністративного суду, вказані в клопотанні позивача, не можуть бути визнані судом поважними, оскільки позивачем не доведено обставини, які об`єктивно унеможливлювали своєчасне звернення до суду, у визначений законом строк.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

За приписами частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

У частині третій статті 122 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною п`ятою статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

У цій справі спірні правовідносини виникли у зв`язку зі звільненням відповідача з публічної служби та виникненням у нього, на підставі укладеного контракту, зобов`язання щодо відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з його навчанням у Військовому інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що спори стосовно проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть, якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню приписи частини п`ятої статті 122 КАС України. Тобто, у цьому випадку підлягає застосуванню місячний строк звернення до суду, про що дійшов обґрунтованого висновку суд першої інстанції.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі №804/285/16 і постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі №340/685/19, від 10 жовтня 2019 року в справі №140/721/19, від 24 грудня 2019 року в справі №824/284/19-а, від 29 квітня 2020 року в справі №560/1942/19, від 18 червня 2020 року в справі №140/2024/19 та від 01 липня 2020 року в справі №400/1758/19.

Зі змісту позовної заяви видно, що 17.01.2020 наказом начальника Військового інституту від № 4 (по особовому складу) ОСОБА_1 відраховано з інституту у зв`язку з достроковим розірванням контракту за академічну неуспішність. Наказом начальника Військового інституту від 17.01.2020 № 12 (по стройовій частині) ОСОБА_1 виключено із списків особового складу інституту, всіх видів забезпечення, з котлового забезпечення з 18.01.2020 року.

Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут звернувся до суду з цим позовом 28.07.2020, тобто з пропуском місячного строку звернення до адміністративного суду, передбаченого частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Пропуск строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для залишення позову без розгляду, оскільки процесуальним законодавством передбачено можливість визнання судом причини пропуску таких строків поважними і в такому випадку справа розглядається та вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Поважними причинами пропуску строків звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є об`єктивно непереборними, та не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Водночас на законодавчому рівні не регламентується, які причини є поважними, а які ні. Питання щодо визначення поважності підстав пропуску строку звернення до суду залишається на розсуд суду.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду, Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут посилалася на те, що законодавець передбачає досудове врегулювання спору, а саме можливість добровільного відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому військовому закладі. Військовим інститутом було направлено звернення до відповідача з метою вирішення спору в якості досудового врегулювання. Вказані звернення датовано 19.06 2020 за вих.№№ 190/1721.

Проте колегія суддів суду апеляційної інстанції важає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що обставини, на які посилається позивач, не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду з цим позовом, оскільки не перешкоджали зверненню до суду в установлений строк. Наведені позивачем підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду мають суб`єктивний характер і не позбавляли останнього можливості звернутися до суду з цим позовом у встановлені КАС України строки.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що частиною десятою статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів «д», «е», «є», «з», «и» пункту 1 частини п`ятої статті 26 цього Закону,»відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Зконодавство не містить чіткого визначення поняття досудового врегулювання спору.

Згідно з частиною четвертою статті 124 Конституції України законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Відповідно до частини першої статті 17 КАС України сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

У Рекомендації №R(86) Комітету міністрів державам-членам Ради Європи від 16 вересня 1986 року стосовно заходів із недопущення і скорочення надмірного робочого навантаження на суди пропонується сприяти примиренню сторін як поза судовою системою, так і до або під час судового розгляду (передбачати, разом із відповідними стимулами, процедури примирення до судового провадження або інші способи врегулювання спорів поза рамками судового провадження), а також визначити органи поза судовою системою, до яких сторони зможуть звертатися для розв`язання позовних спорів на невеликі суми і в питаннях деяких конкретних галузей права.

Виходячи з аналізу викладених норм та практики Верховного Суду (постанова від 26 березня 2020 року у справі № 1.380.2019.002643), досудове врегулювання спору це вчинення сукупності дій, за допомогою яких юридичний конфлікт вирішується без звернення до суду шляхом досягнення угоди між сторонами або відмови однієї або обох сторін від взаємних претензій. Застосування або незастосування інституту досудового врегулювання спорів є виключним правом особи, за винятком встановлених у законі випадків.

Натомість положення частини десятої статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» не визначають варіантів конкретних дій навчального закладу з метою досудового врегулювання спору з курсантом. Так, положення цієї норми визначають обов`язок особи (курсанта) відшкодувати витрати, пов`язані з її утримання у вищому навчальному закладі. Водночас у разі невиконання курсантом цього обов`язку з власної волі навчальний заклад має право звернутися до суду з позовом про стягнення відповідної заборгованості.

Відтак, положеннями частини десятої статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено правові підстави звернення до суду відповідного вищого навчального закладу, а не випадок обов`язкового досудового врегулювання спору.

Також, суд апеляцйної інстанції вважає безпідставними покликання апелянта на введення на усій території карантину та продовження усіх основних процесуальних строків, встановлених для учасників справи, як на підставу пропуску строку, оскільки строк на подання позовної заяви закінчився у лютому 2020 року, а Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX, яким розділ VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України доповнено пунктом 3 щодо продовження процесуальних строків на строк дії карантину, набрав чинності 02 квітня 2020 року.

Отже, позивач повинен був звернутися до суду до введення карантину і запровадження такого не перешкодило йому реалізувати своє право на судовий захист.

За приписами ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже, оскільки Військовим інститутом телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут пропущений місячний строк для звернення до адміністративного суду, передбачений частиною п`ятою статті 122 КАС України, жодних причин і обставин, які об`єктивно ускладнювали або унеможливлювали реалізацію позивачем прав у встановлений строк, останнім не наведено і таких судом першої інстанції не встановлено, то суд апеляційної інстанції погоджується із його висновком про наявність підстав для відмови позивачу у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду та повернення цього позову позивачу.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції постановлено законне і обґрунтоване судове рішення, яке ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 243, 308, 311, 312, 315, 316, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року про повернення позовної заяви без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. Я. Качмар
О. І. Мікула