Справа № 287/487/20
Суддя: Винар Л. В.
Дата ухвалення: 2020-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/487/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2020 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді Винара Л.В.

секретаря Кострицької Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Олевського районного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 2 роти № 4 Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Попко Івана Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

18.03.2020 року до Олевського районного суду Житомирської області надійшли матеріали вищезазначеного адміністративного позову, в якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК № 1889705 від 22.12.2019 року винесену поліцейським Управління патрульної поліції Житомирської області Департаменту патрульної поліції Попко І.В. та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Позов обґрунтовує тим, що 22.12.2019 року поліцейським взводу №2 роти № 4 капралом поліції Попко Іваном Володимировичем відносно позивача винесено постанову серії ЕАК № 1889705 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме про те, що 22.12.2019 року о 04.28 год. на автодорозі Київ-Ковель-Ягодин, 240 км., керуючи транспортним засобом ВАЗ 21053, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, чим порушив п.8.5.1 Правил дорожнього руху України. Про існування вищезазначеної постанови позивач дізнався лише 09.03.2020 року, коли отримав з Олевського ВДВС Центрально-Західного МУ МЮ постанову про відкриття виконавчого провадження Стверджує, що зазначена постанова у його присутності не складалася та поштою йому не надсилалася. Зазначає, що твердження інспектора поліції про те, що 22.12.2019 року позивач перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки є безпідставними, суцільної лінії він не перетинав, що можуть підтвердити свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Поліцейський пояснень у свідків та безпосередньо у позивача не відбирав, що свідчить про необ`єктивний та упереджений розгляд справи поліцейським інспектором, в результаті чого винесене неправильне по суті рішення, яке не ґрунтується на доказах та вимогах закону. Крім того, вказує, що оскаржувану постанову він не підписував та чий підпис поставлено в графі «Підпис особи притягнутої до адмін. відповідальності йому не відомо, оскільки його власний підпис має зовсім іншу структуру і нахил, вважає, що його підпис сфальсифіковано. Також, в самій постанові не зазначені докази, на підставі яких поліцейський дійшов до висновку про те, що позивач порушив правила Дорожнього руху України.

21.04.2020 року зі сторони відповідача на адресу суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому відповідач поліцейський взводу № 2 роти № 4 батальйону УПП В Житомирській області ДПП капрал поліції Попко І.В. просить відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Свою позицію обґрунтовує тим, щопостанова винесена в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. В діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП України, вказане позивачем не заперечувалося при розмові з інспектором поліції, а подача вказаного позову говорить про бажання уникнути адміністративної відповідальності за свої дії. Після зупинки транспортного засобу позивача інспектор представився та озвучив причину зупинки, перед початком розгляду справи роз`яснив позивачу його права, позивач мав можливість на місці ознайомитись з усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу, однак жодних клопотань не заявляв. Вважає, що достатнім доказом правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності відповідача у даній категорії справ є відповідні пояснення поліцейського, який виніс оскаржувану постанову та свідчення поліцейських свідків. Доказів щодо фіктивності або недійсності постанови про адміністративне правопорушення, неправомірності дій інспектора позивачем не надано, постанову було оголошено позивачу негайно після закінчення розгляду справи. Позивача ознайомили зі змістом винесеної постанови та роз`яснили порядок оскарження постанови та строки сплати штрафу. Постанова виносилася у присутності позивача на місці зупинки транспортного засобу.

В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 22.12.2019 року поліцейським взводу №2 роти № 4 капралом поліції Попко Іваном Володимировичем відносно позивача винесено постанову серії ЕАК № 1889705 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП України, згідно якої позивач ОСОБА_1 , 22.12.2019 року о 04.28 год. на автодорозі Київ-Ковель-Ягодин, 240 км., керуючи транспортним засобом ВАЗ 21053, державний номерний знак НОМЕР_1 , перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, чим порушив п.8.5.1 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. При цьому відносно позивача було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено,що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно зі статтею 31 Закону України «Про дорожній рух» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності зі статтею 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, що також визначено ст. 251 КУпАП України.

Статтею 40 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Частина 2 статті 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням Правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

До наданого стороною відповідача письмового відзиву не долучено відео з нагрудної боді камери працівника поліції, який розглядав справу про адміністративне правопорушення та виносив оскаржувану постанову відносно позивача ОСОБА_1 , у відзиві лише зазначено, що, встановивши всі обставини правопорушення, керуючись ст.ст. 33, 284 КУпАП, інспектором було прийнято рішення притягти водія до адміністративної відповідальності та в подальшому винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАК № 1889705 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення правопорушення позивачем, які б свідчили про порушення позивачем Правил дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП до відзиву не долучено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, суд вважає що спірна постанова прийнята відповідачем не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю, так як в судовому засіданні повно і всебічно з`ясовано обставини справи, доказів правомірності винесеного рішення інспектором поліції у письмовому відзиві представником відповідача не зазначено та до нього таких доказів не долучено.

Керуючись ст.ст. 31, 40 Закону України «Про дорожній рух», ст.ст. 23, 35 Закону України «Про Національну поліцію», ст.ст. 22, 55, 62 Конституції України, ст.ст. 9, 23, 38, 122 ч.1, 251 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 6, 9, 14, 72-78, 194, 229, 241-246, 250, 255, 286, 293-295 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 2 роти № 4 Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Попко Івана Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволити.

Постанову поліцейського взводу № 2 роти № 4 Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Попко Івана Володимировича серії ЕАК № 1889705 від 22.12.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. - скасувати.

Провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: поліцейський взводу № 2 роти № 4 Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції капрал поліції Попко Іван Володимирович, місцезнаходження: 10031, м. Житомир, вул. Покровська, 96.

Суддя: Л.В.Винар