Справа № 280/3610/20
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

06 жовтня 2020 року Справа № 280/3610/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н. В.,

за участю секретаря Фесик А.В.

представників позивача: Денщик І.Ю.

Єрьомін Я.С.

представника відповідача: Жовтоножко Д.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі адміністративну справу

за позовом: Акціонерного товариства МетаБанк

до Головного управління ДПС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство МетаБанк (далі - позивач) звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 13.02.2020 № та від 13.02.2020 №.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на безпідставність висновків Акту документальної планової виїзної перевірки №123/08-01-05-04-04/204960061 від 21.12.2019 року та Акту документальної позапланової виїзної перевірки №47/08-01-05-04/20496061 від 04.02.2020р. відносно заниження податку на прибуток в порушення пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, пп.140.5.4 п.140.5 ст.140, пп.141.2.1 п.141.2 ст.141 Податкового кодексу України; та заниження податку на додану вартість в порушення п.192.2 ст.192 Податкового кодексу України. Вважає рішення, прийняті податковим органом на підставі таких висновків протиправними. З урахуванням викладеного позивач просив позов задовольнити.

Відповідач позов не визнає із підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (вх. №29217 від 23.06.2020), зокрема зазначивши, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті контролюючим органом на підставі повноважень та у спосіб, передбачений нормами чинного законодавства, тому підстави для скасування вказаних рішень відсутні. Враховуючи викладене, просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 03 червня 2020 року призначено адміністративну справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою від 20 серпня 2020 року призначено адміністративну справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче засідання на 16 вересня 2020 року.

Ухвалою суду від 16 вересня 2020 року закрите підготовче провадження у справі та призначене судове засідання на 06 жовтня 2020 року.

Відповідно до ст. 229 КАС України, у судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: звукозаписуючого пристрою "Акорд".

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

У період з 15.10.2019р. по 25.11.2019р. в АТ «МетаБанк» фахівцями Головного управління ДПС у Запорізькій області проведено документальну планову виїзну перевірку податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2016р. по 30.06.2019р.

За результатом проведеної перевірки складено Акт документальної планової виїзної перевірки №123/08-01-05-04-04/204960061 від 02.12.2019 року.

Позивачем було надано заперечення на акт перевірки №123/08-01-05-04-04/204960061 від 02.12.2019 (вх. №20665/10 від 16.12.2019).

У період з 27.01.2020р. по 31.01.2020р. в АТ «МетаБанк» фахівцями Головного управління ДПС у Запорізькій області проводилася документальна позапланова перевірка з питань, що викладені у запереченнях від 16.12.2019 до акта документальної планової виїзної перевірки АТ «МетаБанк» від 02.12.2019 №123/08-01-05-04-04/204960061, за наслідками якої було складено Акт документальної позапланової виїзної перевірки №47/08-01-05-04/20496061 від 04.02.2020р.

У висновках Акту перевірки №47/08-01-05-04/20496061 від 04.02.2020 зазначено про встановленні порушення:

-вимог пп. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134, пп. 140.5.4 п. 140.5 ст. 140, пп. 141.2.1 п. 141.2 ст. 141 розділу ІІІ Податкового Кодексу України, пункту 49 Наказу Міністерства фінансів України від 19.10.2018 №842 в результаті чого занижено податок на прибуток в сумі 159792 грн.

-вимог п. 192.2. ст. 192 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 42151,63 грн.;

- вимог п. 69.2 ст.69 Податкового кодексу України, п. 1, п.2 р.ІІ Порядку подання повідомлень про відкриття/закриття рахунків платників податків у банках та інших фінансових установах до контролюючих органів зі змінами та доповненнями (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 18.08.2015 №721) у періоді, що перевірявся, у 26-ти випадках АТ «Мета Банк» несвоєчасно подано до контролюючого органу відомості про відкриття/закриття рахунків платника податків.

На підставі вказаних висновків Головним управлінням ДПС у Запорізькій області винесено податкові повідомлення-рішення:

від 13.02.2020 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 52 689,54 грн., у т.ч. за основним зобов`язанням 42 152,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції 10 537,91 грн.;

від 13.02.2020 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток у сумі 199740 грн., у т.ч. за основним зобов`язанням 159 792,00 грн., штрафні (фінансові) санкції 39 948 грн.

Позивач не погоджуючись з повідомленням-рішенням від 13.02.2020 № в повному обсязі та частково не погоджуючись із податковим повідомленням рішенням № від 13.02.2020 ( в частині суми зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 4143 грн. та суми штрафу з податку на прибуток у розмірі 1035,75 грн. позивачем не заперечується, не оспорюється та є сплаченою) звернувся до суду із цим позовом.

Перевіривши законність та обґрунтованість вимог в межах доводів позовної заяви, дослідивши матеріали справи, з урахуванням наданих заперечень, суд зазначає наступне.

Щодо висновку Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області про порушення позивачем пп. 134.1.1.1 п. 134.1 ст. 134 Розділу ІІІ Податкового кодексу України, пункту 49 Наказу Міністерства фінансів України від 19.10.2018 р. внаслідок чого було занижено податок на прибуток підприємств за 2018 рік на суму 125 871 грн. суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134 розділу ІІІ Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень Податкового кодексу України. Якщо відповідно до норм розділу ІІІ Податкового кодексу України передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Згідно абз. 14 листа Національного банку України від 13.12.2017р. № 60-0004/83906, починаючи з 01 січня 2018 по 30 березня 2018 р. банки мають забезпечити здійснення класифікації та оцінки фінансових активів та зобов`язань відповідно до Міжнародного стандарту фінансової звітності 9 «Фінансові інструменти».

06.02.2018 року позивачем здійснено бухгалтерське проведення (з урахуванням впливу впровадження Міжнародного стандарту фінансової звітності 9 «Фінансові інструменти»):

Дт рахунку 7702 (Відрахування в резерви під заборгованість за наданими кредитами клієнтам)

Кт рахунків 2069, 2089, 2209, 2239 (Рахунки другого класу, що відображають резерви за різними кредитними операціями) на загальну суму 34 460 510,61 грн.

Наявність такого проведення з формування резервів спростовує викладені в актах перевірки висновки про те, що при переході на новий стандарт обліку резерви за активами (балансові рахунки обліку сформованих резервів 1590,2069, 2089) не коригувались.

Відповідно до п. 49 підрозділу 4 Розділу ХХ Податкового кодексу України (підрозділ 4 розділу ХХ доповнено пунктом 50 згідно із Законом України № 2245-VIII від 07.12.2017р.) платники податку, зазначені у пункті 139.3 статті 139 Податкового кодексу України, зменшують (збільшують) фінансовий результат до оподаткування на позитивну (від`ємну) різницю (яка буде відображена через рахунки обліку капіталу банку) між відкоригованим розміром резервів за активами (у тому числі групами активів), розрахованим станом на початок 2018 року відповідно до вимог міжнародних стандартів фінансової звітності, що застосовуватимуться з 2018 року, та розміром резервів, сформованих у зв`язку зі зменшенням корисності активів відповідно до вимог міжнародних стандартів фінансової звітності, які застосовувалися станом на кінець 2017 року. Норма цього пункту застосовується до фінансового результату до оподаткування звітного (податкового) періоду, у якому коригування резервів за активами (у тому числі групами активів) відображено у бухгалтерському обліку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що для цілей оподаткування збільшення суми резервів в бухгалтерському обліку (позитивна різниця) за активними операціями при переході на Міжнародний стандарт фінансової звітності 9 «Фінансові інструменти» (який з 01.01.2018 року замінює Міжнародний стандарт бухгалтерського обліку 39 «Фінансові інструменти: визнання та оцінка») дає право скористатись нормою п. 49 підрозділу 4 Розділу ХХ Податкового кодексу України та зменшити фінансовий результат до оподаткування на суму збільшення (коригування) таких резервів.

Таке твердження не заперечується відповідачем, що зазначено в тексті відзиву на позовну заяву.

Відповідачем зазначається, що позитивна різниця між розміром сформованого резерву за МСФЗ 9 та розміром сформованого резерву за МСБО 39 була розрахована позивачем математично без відображення розміру резерву на рахунках бухгалтерського обліку. Таке, твердження спростовується матеріалами справи, що підтверджують відповідне відображення на рахунках обліку проведення від 06.02.2018 року на загальну суму 34 460 510,61 грн. Згідно міжнародного стандарту фінансової звітності 9 «Фінансові інструменти» (на відміну від Міжнародного стандарт бухгалтерського обліку 39 «Фінансові інструменти: визнання та оцінка») оцінка і визнавання резервів здійснюється під очікувані, а не понесені, кредитні збитки за фінансовим активом, таким чином резерви формується під всі очікувані нестачі грошових коштів за кредитами. Відповідно до матеріалів справи загальна сума формування резерву за вищевказаним бухгалтерським проведенням включає суму резервів, що доформовуються виключно у зв`язку із впровадженням Міжнародного стандарту фінансової звітності 9 «Фінансові інструменти» (сума відрахувань у розмірі 699 284,14 грн.).

Норми Інструкції з бухгалтерського обліку операцій із фінансовими інструментами в банках України затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 лютого 2018 року, яка набрала чинності 01.03.2018р., тобто після відповідного бухгалтерського проведення 06.02.2018р., не можуть бути нормативним обґрунтуванням відповідного порушення позивачем бухгалтерського обліку. Своїм листом № 60-0006/11168 від 23.02.2018, Національний банк України зазначив, що банки визнають різницю між попередньою балансовою вартістю фінансового інструмента та новою балансовою вартістю фінансового інструмента у зв`язку із застосуванням МСФЗ 9 у складі вхідного сальдо на 01.01.2018 року відповідних рахунків капіталу (5030 «Нерозподілені прибутки минулих років»).

Таким чином, суд вважає не доведеним факт порушення позивачем порядку відображення сум резервів у бухгалтерському обліку.

Щодо висновку Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області про порушення позивачем пп.140.5.4 п.140.5 ст.140 Податкового кодексу України, внаслідок чого було занижено податок на прибуток підприємств за 2016 рік на суму 29 778 грн., суд дійшов наступного висновку.

27.04.2011 року між АТ «МетаБанк» та компанією «NETHIL INVESTMENT LTD (Кіпр) був укладений договір про залучення коштів до банку на умовах субординованого боргу.

26.05.2011 року між АТ «МетаБанк» та компанією «TOPLICON ENTERPRISES LIMITED» (Кіпр) був укладений договір про залучення коштів на умовах субординованого боргу. Субординований борг, що був залучений відповідно до вищезазначених договорів, був включений до капіталу АТ «МетаБанк» за письмовим дозволом Національного банку України. Процентна ставка відповідно до вищезазначених договорів складала 8,7 відсотків річних. Відповідачем зазначається про те, що операція з виплати відсотків у 2016 році компаніям «NETHIL INVESTMENT LTD та «TOPLICON ENTERPRISES LIMITED», має оподатковуватись за пп.140.5.4 п.140.5 статті 140 ПКУ.

Пп. 140.5.4. п. 140.5. статті 140 Податкового кодексу України визначає, що фінансовий результат податкового (звітного) періоду збільшується на суму 30 відсотків вартості товарів, у тому числі необоротних активів, робіт та послуг (крім операцій, зазначених у пункті 140.2 та підпункті 140.5.6 цього пункту, та операцій, визнаних контрольованими відповідно до статті 39 Податкового кодексу України), придбаних у нерезидентів (у тому числі пов`язаних осіб - нерезидентів), зареєстрованих у державах (на територіях), зазначених у підпункті 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України.

Абзацем 4. пп. 140.5.4. п. 140.5. статті 140 Податкового кодексу України встановлено, що вимоги цього підпункту можуть не застосовуватися платником податку, якщо операція не є контрольованою та сума таких витрат підтверджується платником податків за правилами звичайних цін відповідно до процедури, встановленої статтею 39 Податкового кодексу, але без подання звіту. Згідно встановлених обставин справи проведена АТ «МетаБанк» операція з залучення коштів не є контрольованою.

Щодо звичайності ціни операції (розміру сплачених процентів за договорами про залучення субординованого боргу) необхідно зазначити наступне.

Відповідно до п. 3.3. глави 3 розділу ІІІ Інструкції про порядок регулювання діяльності банків в Україні, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 28.08.2001 р. № 368 максимальна процентна ставка за субординованим боргом, залученим резидентами України у нерезидентів, не могла перевищувати встановлений рішенням Правління НБУ розмір процентної ставки з огляду на економічні умови на ринку банківських послуг на дату укладання цих угод. Відповідно до Постанови Правління НБУ від 30.12.2010 № 592 «Про встановлення максимальної ставки за залученими коштами на умовах субординованого боргу» максимальне значення процентної ставки в іноземній валюті (долар США) станом на квітень 2011 року було встановлено в розмірі, що перевищує ставку Libor (на відповідну дату) за дванадцятимісячними міжбанківськими депозитами плюс 8 відсотків річних. Зазначена ставка Libor станом на квітень 2011 року складала 0,83 відсотка, таким чином процентна ставка за договором про залучення Банком субординованого боргу у компаній «NETHIL INVESTMENT LTD (Кіпр) і «TOPLICON ENTERPRISES LIMITED» (Кіпр) в розмірі 8,7 відсотків річних була в межах встановленого Національним банком України максимального розміру.

Згідно норм пп. 14.1.71. п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, яка діяла на момент досліджуваних правовідносин) звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено Податковим кодексом України. Якщо не доведено зворотнє, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін. Зважаючи на те, що норми статті 39 Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення правовідносин, що є предметом розгляду) не встановлювали процедуру визначення звичайної ціни суд дійшов висновку, про відсутність підстав вважати недотриманими позивачем умови, які містяться в абзаці 4 пп. 140.5.4. п. 140.5. статті 140 Податкового кодексу України.

Щодо висновку Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області про порушення позивачем п.192.2 статті 192 Податкового кодексу України внаслідок чого було занижено податок на додану вартість у 2018 р. на суму 42 151,63 грн. суд дійшов наступного висновку.

За Договором купівлі-продажу об`єктів нерухомості від 12.11.2015 року, укладеного з ТОВ «Птахофабрика Вільнянська» позивачем були визначені податкові зобов`язання з ПДВ в момент надання послуг з компенсації земельного податку та податку на нерухоме майно. У зв`язку з достроковим розірванням вищезазначеного договору купівлі-продажу об`єктів нерухомості (договір про розірвання від 14.12.2017р.) позивачем було зменшено суму компенсації земельного податку та податку на нерухоме майно та відповідно зменшені податкові зобов`язання з ПДВ за період з березня 2016 року по травень 2017 року на загальну суму 42 151,63 грн.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПКУ датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних (пункт 192.1 статті 192 ПКУ).

П. 192.2 статті 192 Податкового кодексу України встановлює, що зменшення суми податкових зобов`язань платника податку - постачальника в разі зміни суми компенсації вартості товарів/послуг, наданих особам, що не були платниками цього податку на дату такого постачання, дозволяється лише при поверненні раніше поставлених товарів у власність постачальника з наданням отримувачу повної грошової компенсації їх вартості, у тому числі при перегляді цін, пов`язаних з гарантійною заміною товарів або низькоякісних товарів відповідно до закону або договору.

Як вбачається з матеріалів справи постачальник послуг ТОВ «Птахофабрика Вільнянська» не є платником ПДВ, а постачання товарів за вказаним правочином не відбувалось, у зв`язку із чим відповідно відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин п. 192.2 статті 192 Податкового кодексу України.

Згідно із пунктом 21 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 р. N 1307, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.01.2016 р. за N 137/28267, у разі здійснення коригування сум податкових зобов`язань, а також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, не пов`язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг, відповідно до статті 192 ПКУ постачальник (продавець) товарів/послуг складає розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної (далі - розрахунок коригування) за формою згідно з додатком 2 до податкової накладної.

Пунктом 2 статті 3 Закону України від 16 липня 1999 року N 996-ХIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон) передбачено, що податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Отже, ураховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що висновки, зроблені відповідачем в Актах перевірки є необґрунтованими та недоведеними, у зв`язки з чим спірні податкові повідомлення-рішення, прийняті відповідачем на підставі встановлених Актом порушень, є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності прийнятих рішень, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 9, 137, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати прийняті 13 лютого 2020 року Головним управлінням ДПС у Запорізькій області податкові повідомлення-рішення № та №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (місцезнаходження: 69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ідентифікаційний ) на користь Акціонерного товариства МетаБанк (місцезнаходження: 69006, м. Запоріжжя, пр. Металургів, 30, ідентифікаційний код 20496061) судові витрати у розмірі 3786 грн. 45 коп.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України та може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені ст. ст. 293, 295, 296 та 297 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 28.10.2020.

Суддя Н.В. Стрельнікова