Справа № 500/2820/20
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2020-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про заміну неналежного відповідача

Справа №500/2820/20

26 жовтня 2020 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мартиць О.І., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження клопотання представника позивача про заміну неналежного відповідача в адміністративній справі за позовом Тернопільської міської ради до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про скасування постанови про стягнення виконавчого збору,

ВСТАНОВИВ:

28 вересня 2020 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Тернопільської міської ради до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській обл. Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 14.09.2020 року ВП №62995448.

Ухвалою суду від 05.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи з урахуванням особливостей визначених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), призначено судове засідання у справі на 15.10.2020.

15.10.2020 в судовому засіданні розгляд справи відкладено до 26.10.2020.

26.10.2020 до суду надійшло клопотання представника позивача про заміну первісного відповідача в даній справі на належного Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Одночасно просив розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Представником відповідача подано до суду заяву від 26.10.2020, у якій не заперечує щодо заміни відповідача на Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), та просить справу розглядати в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини третьої статті 194 КАС України розгляд клопотання представника позивача проведено у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання технічними засобами.

Вирішуючи питання щодо заміни відповідача на належного, суд зазначає наступне.

Зі змісту пункту 1 Положення про відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) (далі - відділ), затвердженого наказом Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) №03/4 від 02.01.2020, вбачається, що відділ входить до складу управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), як відокремлений структурний підрозділ примусового виконання рішень, орган державної виконавчої служби, що забезпечує реалізацію повноважень Департаменту державної виконавчої служби України.

Відповідно до пункту 1 Положення про управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - управління), затвердженого наказом Міністерства юстиції від 20.04.2016 №1183/5, в редакції наказу Міністерства юстиції №3941/5 від 09.12.2019, управління є територіальним органом державної виконавчої служби, входить до системи органів Міністерства юстиції України як структурний підрозділ міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - міжрегіональне управління юстиції) та є підзвітним і підконтрольним Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Департамент).

Ні відділ, ні управління, ні Департамент не є юридичними особами.

Натомість, юридичною особою, яка зареєстрована та внесена до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Відповідно до статті 4 КАС України публічно-правовий спір - це спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій;

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг;

- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у 'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Положеннями статті 43 КАС України закріплено, що здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами). Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Частиною третьою статті 287 КАС України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Аналіз вищезазначених норм процесуального законодавства свідчить про те, що в адміністративних справах відповідачами є органи державної влади, якими під час виконання своїх повноважень було порушено права фізичних та/або юридичних осіб.

За приписами частини першої статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" №1403-VIII від 02.06.2016 систему органів примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802 (в редакції наказу Міністерства юстиції № 4224/5 від 27.12.2019), органами державної виконавчої служби є:

- Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;

- відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;

- управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві);

- відділи примусового виконання рішень в районах міста Києва управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві;

- управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - управління забезпечення примусового виконання рішень);

- відділи примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень;

- районні, районні в містах, міські, міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - відділи державної виконавчої служби).

Зі змісту вищезазначених норм убачається, що система органів державної виконавчої служби визначена на рівні закону, зокрема статті 6 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Норми Інструкції, як підзаконного нормативно-правового акта мають відповідати положенням закону та не суперечити їм.

До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 06.08.2020 у справі №640/10840/19 та зазначив, що Департамент державної виконавчої служби є структурним підрозділом Міністерства юстиції України, визначення його органом державної виконавчої служби на рівні положень Інструкції не має визначального характеру, порівняно з нормами Закону №1403-VIII. На переконання Верховного Суду питання внутрішньої організації органу державної влади, зокрема Міністерства юстиції України під час реалізації функції з організації примусового виконання судових рішень, не створює для структурних підрозділів суб`єкта владних повноважень можливості самостійно виступати у правовідносинах, які виникають під час оскарження дій державних виконавців.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про те, що відповідачами у справах, передбачених статтею 287 КАС України є відповідний орган державної виконавчої служби, який має адміністративну процесуальну дієздатність, тобто є юридичною особою, а не структурним підрозділом суб`єкта владних повноважень. Ознаками адміністративної процесуальної дієздатності відповідно до частини третьої статті 43 КАС України наділене саме Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), а тому має бути належним відповідачем у даній справі.

Керуючись статтями 43, 48, 248, 287 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Замінити первісного відповідача у справі №500/282/20 відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на належного - Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Грюнвальдська, 11, ).

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено 26.10.2020.

Головуючий суддя Мартиць О.І.