Справа № 400/2422/20
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2020-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2020 р. № 400/2422/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши у порядку письмового провадження а правилами позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ з особливостями, передбаченими статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративну справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "СВАНТОВІТ", вул. 12 Поздовжня, буд. 84, м. Миколаїв, 54028
до відповідача:Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056;
третя особа:Управління Держпраці у Миколаївській області, вул. Маршала Василевського, 40/1, м. Миколаїв, 54003
про:визнання протиправними та скасування постанов від 14.04.2020, від 04.05.2020 ВП № 618822188; зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Свантовіт» (надалі Товариство або позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом, що, з урахуванням прийнятої судом до розгляду «Заяви про доповнення позовних вимог» (ар. с. 36-37, 46-48), містив вимоги:

скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 14.04.2020 ВП № 61822188, винесену головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві (надалі Відділ або відповідач 1) Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пєрєвєрзєвою Н.М.;

скасувати постанову про арешт майна боржника від 14.04.2020 ВП № 61822188, винесену головним державним виконавцем Відділу Пєрєвєрзєвою Н.М.;

скасувати постанову про арешт коштів боржника від 14.04.2020 ВП № 61822188, винесену головним державним виконавцем Відділу Пєрєвєрзєвою Н.М.;

скасувати постанову про арешт коштів боржника від 04.05.2020 ВП № 61822188, винесену головним державним виконавцем Відділу Пєрєвєрзєвою Н.М.;

скасувати постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 133 709 грн. від 14.04.2020 ВП № 61822188, винесену головним державним виконавцем Відділу Пєрєвєрзєвою Н.М.;

зобов`язати Відділ вчинити дії для виключення відомостей щодо Товариства з Єдиного реєстру боржників (Міністерства юстиції);

визнати дії державного виконавця Відділу щодо часткового списання коштів неправомірними;

стягнути (повернути) із Державного бюджету в особі Відділу на користь Товариства неправомірно стягнуту суму у розмірі 302 178,46 грн.

В обґрунтування позовних вимог Товариство вказало, що відкриття виконавчого провадження з виконання постанови Управління Держпраці у Миколаївській області та всі подальші виконавчі дії, при тому, що ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду дію вказаної зазначеного виконавчого документа було зупинено, є незаконними та такими, що порушують права позивача. Товариство зазначило, що завданням відповідача є не лише дотримання формальної процедури виконання рішень, а й запобігання факту порушення відповідним рішенням прав, свобод чи інтересів інших осіб та відсутність зловживань під час користування наданими законодавчими правами. На думку позивача, відповідач, з метою запобіганню можливому зловживанню та порушенню прав боржника, міг звернутися із відповідними запитами до стягувача та боржника щодо наявності судових спорів стосовно виконавчого документа та отримати з Єдиного державного реєстру судових рішень інформацію про наявність рішення про забезпечення позову.

Відділ позов не визнав, зазначив у відзиві (ар. с. 58-64), що державний виконавець діяв відповідно до Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (надалі Закон). Також Відділ повідомив про передачу виконавчого провадження до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та про те, що стягнуті з позивача кошти були перераховані на депозитний рахунок зазначеного відділу.

Ухвалою від 06.08.2020 (ар. с. 137-139) суд залучив до участі у справі в якості другого відповідача відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), надалі Відділ примусового виконання рішень або відповідач 2, а також залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів, Управління Держпраці у Миколаївській області (надалі Управління або третя особа).

У поясненнях (ар. с. 158-164) Управління, зокрема, вказало, що подання ним заяви до Відділу (незважаючи на наявність ухвали про зупинення дії виконавчого документа) було обумовлено тим, що останнім днем для вчинення відповідної дії було 24.04.2020. Також третя особа зазначила, що Товариство не подало позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

В судовому засіданні 04.09.2020 представник Товариства вимоги адміністративного позову підтримав, представники Відділу і Управління просили відмовити у його задоволенні.

Відділ примусового виконання рішень про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, проте представника в судове засідання не направив.

04.09.2020 суд вийшов до нарадчої кімнати, оголосивши орієнтовний час проголошення рішення, - 07.09.2020.

Ухвалами від 07.09.2020 (ар. с. 176, 178-179) суд, відповідно до статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України, поновив судовий розгляд справи, витребував у Відділу примусового виконання рішень докази на підтвердження перерахування стягнутих 11.06.2020 з Товариства коштів в сумі 302 178,46 грн. до Державного бюджету України за реквізитами, вказаними у постанові Управління від 24.01.2020 №МК/2135/1554/АВ/П/ПТ/ТД-ФС, та оголосив перерву в судовому засіданні до 01.10.2020.

Ухвалою від 02.10.2020 (ар. с. 186-187) суд задовольнив клопотання позивача від 01.10.2020 про відкладення розгляду справи та повторно витребував у Відділу примусового виконання рішень зазначені вище докази.

12.10.2020 представник Товариства подав лист Відділу примусового виконання рішень з інформацією про те, що кошти в сумі 303 409,25 грн., що надійшли від Відділу, перебувають не депозитному рахунку Відділу примусового виконання рішень (ар. с. 193).

В судове засідання 22.10.2020 належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду учасники справи не прибули.

На підставі частини третьої статті 268 та частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу у письмовому провадженні.

Як встановлено судом, 24.01.2020 перший заступник начальника Управління прийняла постанову №МК2135/1554/АВ/П/ПТ/ТД-ФС про накладення на позивача штрафу в сумі 1 337 090 грн. (надалі Постанова Управління, ар. с. 165-167).

27.02.2020 Товариство подало до Миколаївського окружного адміністративного суду заяву про забезпечення позову, яку було задоволено ухвалою від 28.02.2020 (надалі Ухвала про забезпечення позову, ар. с. 96-97) шляхом зупинення дії Постанови Управління.

06.03.2020 Товариство звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправною та скасування Постанови Управління.

Ухвалою від 10.03.2020 позов Товариства був залишений без руху.

Ухвалою від 31.03.2020 Миколаївський окружний адміністративний суд повернув Товариству позовну заяву на підставі пункту 1 частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України в зв`язку з неусуненням недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Постановою від 02.06.2020 (ар. с. 123-125) П`ятий апеляційний адміністративний суд скасував ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви Товариства та направив справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Також 13.05.2020 Управління подало до Миколаївського окружного адміністративного суду заяву про скасування заходів забезпечення позову.

Цю заяву було задоволено ухвалою від 18.05.2020.

Проте ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.05.2020 було скасовано постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2020 (ар. с. 118-121). Цією ж постановою у задоволенні заяви Управління про скасування заходів забезпечення позову було відмовлено.

13.04.2020 до Відділу надійшла заява Управління про відкриття виконавчого провадження та примусове виконання рішення Постанови Управління (ар. с. 168).

14.04.2020 головний державний виконавець Відділу Пєрєвєрзєва Н.М. винесла постанови (ВП № 61822188):

про відкриття виконавчого провадження (ар. с. 86-87);

про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (ар. с. 88-89, не є предметом оскарження у цій справі);

про стягнення виконавчого збору (ар. с. 90);

про арешт майна боржника (ар. с. 91-92);

про арешт коштів боржника (ар. с. 93-94).

16.04.2020 Товариство повідомило Відділ про наявність Ухвали про забезпечення позову (ар. с. 95), після чого головний державний виконавець Відділу Пєрєвєрзєва Н.М., з посиланням на пункт 2 частини першої статті 34, статтю 35 Закону, 17.04.2020 винесла постанову про зупинення вчинення виконавчих дій «до вирішення справи по суті» (ар. с. 98-99).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 34 Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа; статтею 35 Закону визначені строки зупинення вчинення виконавчих дій.

За результатами розгляду заяви Товариства від 23.04.2020 (ар. с. 100-101) головний державний виконавець Відділу Пєрєвєрзєва Н.М. постановою від 24.04.2020 зняла арешт з коштів на рахунку боржника, що використовується для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів (ар. с. 103-104).

04.05.2020 головний державний виконавець Відділу Пєрєвєрзєва Н.М. винесла постанови (ар. с. 107-108, 105-106):

про скасування процесуального документу - постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 17.04.2020 (не є предметом оскарження у цій справі);

про скасування процесуального документу - постанови про зняття арешту з коштів від 24.04.2020 (не є предметом оскарження у цій справі).

Виходячи з тексту вказаних вище постанов від 04.05.2020, їх винесення було обумовлено тією обставиною, що 04.05.2020 в.о. начальника Відділу прийняв постанову про скасування постанови головного державного виконавця Відділу Пєрєвєрзєвої Н.М. від 24.04.2020 про зняття арешту з коштів на рахунку Товариства. Для відображення в АСВП наслідків постанови в.о. начальника Відділу головний державний виконавець Відділу Пєрєвєрзєва Н.М. скасувала власні постанови про зупинення виконавчих дій та про зняття арешту з коштів, а потім (в той саме день 04.05.2020) винесла постанови: про арешт коштів боржника (на рахунку, що використовується для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів) та про зупинення вчинення виконавчих дій (ар. с. 109-110, 111-112).

Постанова від 04.05.2020 про арешт коштів боржника є предметом оскарження у цій справі.

В матеріалах виконавчого провадження № 61822188 наявна копія ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.05.2020, якою було скасовано заходи забезпечення позову.

Листом від 26.05.2020 (ар. с. 114) Товариство повідомило Відділ про апеляційне оскарження як ухвали про повернення позовної заяви (від 31.03.2020), так і ухвали про скасування заходів забезпечення позову (від 18.05.2020), при цьому позивач звернув увагу Відділу на те, що, згідно з частиною дев`ятою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, оскарження ухвали про скасування забезпечення позову зупиняє виконання цієї ухвали.

28.05.2020 головний державний виконавець Відділу Пєрєвєрзєва Н.М., з посиланням на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.05.2020 про скасування заходів забезпечення позову, винесла постанову про поновлення вчинення виконавчих дій (ар. с. 115-116). Правовою підставою для поновлення виконавець вказала частину п`яту статті 35 Закону, згідно з якою після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

Листом від 29.05.2020 Товариство повідомило Відділ про факт відкриття апеляційного провадження за скаргою на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.05.2020 про скасування заходів забезпечення позову та про призначення справи до розгляду (ар. с. 117).

Листом від 11.06.2020 (ар. с. 126) позивач надіслав до Відділу копію постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2020, якою було скасовано ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.05.2020 про скасування заходів забезпечення позову.

Постановою від 12.06.2020 головний державний виконавець Відділу Онісіч Н.В. зупинила вчинення виконавчих дій «до розгляду справи по суті» (ар. с. 127-128).

При цьому, 11.06.2020 з рахунку Товариства меморіальним ордером № К0611S2UIX була списана, а на депозитний рахунок Відділу зарахована сума 302 178,46 грн. часткова сплата за Постановою Управління (ар. с. 38).

09.06.2020 заступник начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції начальник Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області прийняв постанову № 11.04-01/181 про передачу матеріалів виконавчого провадження № 61822188 від Відділу до Відділу примусового виконання (ар. с. 155-156).

З урахуванням цієї постанови, кошти, що були стягнуті з позивача, Відділ платіжним дорученням від 16.06.2020 № 5203 перерахував на депозитний рахунок Відділу примусового виконання (ар. с. 65). Суд зауважив, що сума у платіжному дорученні (303 409,25 грн.) є більшою, ніж сума, вказана у меморіальному ордері (на 1 230,79 грн.). Пояснень щодо цієї різниці представник Відділу у судовому засіданні не надав.

Виконавче провадження № 61822188 було передано Відділом постановою від 18.06.2020 (ар. с. 129-130) та прийнято Відділом примусового виконання постановою від 24.06.2020 (ар. с. 131-132).

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Матеріалами справи не підтверджений той факт, що станом на 13.04.2020 (дата надходження заяви Управління про відкриття виконавчого провадження та примусове виконання рішення) у Відділі була наявна інформація про зупинення судом дії Постанови Управління.

Нормами Закону на виконавця не покладений обов`язок щодо перевірки наявності судових рішень щодо виконавчих документів при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з абзацом першим частини п`ятої статті 26 Закону, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Вичерпний перелік підстав для повернення органом державної виконавчої служби виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання наведений у частині четвертій статті 4 Закону, при цьому така підстава як зупинення судом дії виконавчого документа у вказаному переліку відсутня.

Отже, Законом визначені два варіанти поведінки виконавця за результатами розгляду заяви про відкриття виконавчого провадження та примусове виконання рішення відкриття виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Суд зауважив, що навіть у тому випадку, якби Відділу 14.04.2020 було відомо про зупинення дії Постанови Управління, ця обставина жодним чином не вплинула би на відкриття виконавчого провадження.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.04.2020.

Суд зауважив, що у постанові Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 826/15117/17, на висновки якої послався позивач, йдеться про те, що виконавче провадження було відкрито за виконавчим документом, що не набрав законної сили. В даному випадку станом на 09.04.2020 Постанова Управління набрала законної сили.

Згідно з абзацом другим частини п`ятої статті 26 Закону, у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частини четвертої статті 27 Закону, державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Абзацами першим третім частини другої статті 56 Закону встанровлено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

На думку суду, застосування у цих нормах слова «виносить» (а не слів «може винести», «має право винести» тощо) свідчить про те, що винесення відповідних постанов є обов`язком державного виконавця.

Таким чином, постанови про стягнення виконавчого збору, постанови про арешт майна (коштів) виносяться в зв`язку з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження та одночасно з нею, тому суд відхилив позовні вимоги щодо їх скасування.

Позовна вимога про зобов`язання Відділу вчинити дії для виключення відомостей щодо Товариства з Єдиного реєстру боржників (Міністерства юстиції) є похідною від позовної вимоги про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.04.2020 та, в силу зазначеного вище, задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини п`ятої статті 9 Закону, відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

До того ж, відповідно до частини сьомої статті 9 Закону, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

У позові Товариство не навело окремих доводів (крім загальних заперечень щодо неправомірності відкриття виконавчого провадження), що, на думку позивача, свідчать про протиправність постанови від 04.05.2020 про арешт коштів боржника (ар. с. 109-110).

При цьому, як вказано вище, прийняття цієї постанови є результатом скасування в.о. начальника Відділу постанови головного державного виконавця Відділу Пєрєвєрзєвої Н.М. про зняття арешту з коштів боржника від 24.04.2020.

Постанову в.о. начальника Відділу Товариство не оскаржило.

Крім того, частиною четвертою статті 35 Закону встановлено, що арешт, накладений виконавцем на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, протягом строку, на який виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, не знімається, крім випадку, передбаченого пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону (в даному випадку зупинення вчинення виконавчих дій, як вказано вище, було обґрунтовано пунктом 2 частини першої статті 34 Закону).

З урахуванням цього, суд встановив відсутність підстав для задоволення адміністративного позову в частині визнання протиправною та скасування постанови про арешт коштів боржника від 04.05.2020 ВП № 61822188, винесеної головним державним виконавцем Відділу Пєрєвєрзєвою Н.М.

Стосовно позовних вимог, пов`язаних із списанням коштів, суд зазначив таке.

Як вказано вище, 28.05.2020 Відділ, з посиланням на частину п`яту статті 35 Закону, в зв`язку із скасуванням 18.05.2020 Ухвали про забезпечення позову, поновив вчинення виконавчих дій.

Чергове зупинення вчинення виконавчих дій відбулось 12.06.2020.

Грошові кошти з розрахункового рахунку позивача були списані 11.06.2020. Позивач зазначив, що 11.06.2020 Відділу було відомо про факт скасування П`ятим апеляційним адміністративним судом ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.05.2020 про скасування заходів забезпечення позову. В судовому засіданні представник відповідача 1 пояснив, що лист Товариства від 11.06.2020 (ар. с. 126) Відділ отримав пізніше, ніж відбулась банківська операція.

Товариство зауважило, що 26.05.2020 (ар. с. 114) воно повідомило Відділ про факт оскарження ухвали від 18.05.2020 про скасування заходів забезпечення позову, а 29.05.2020 (ар. с. 117) надіслало до відповідача 1 копії ухвал П`ятого апеляційного адміністративного суду про відкриття провадження за апеляційною скаргою позивача на зазначену ухвалу та про призначення справи до розгляду.

Проте Відділ на повідомлення Товариства не відреагував.

Згідно з частиною п`ятою статті 35 Закону (норма, якою Відділ обґрунтував поновлення вчинення виконавчих дій), після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

При цьому, частиною дев`ятою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що оскарження ухвали про скасування забезпечення позову або про заміну одного заходу забезпечення позову іншим зупиняє виконання цієї ухвали.

Отже, з урахуванням факту оскарження ухвали від 18.05.2020 про скасування заходів забезпечення позову, у Відділу не було підстав вважати усуненими обставини, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій.

Про факт оскарження ухвали про скасування заходів забезпечення позову Відділу було відомо 26.05.2020, тому винесення 28.05.2020 постанови про поновлення вчинення виконавчих дій свідчить про недотримання відповідачем 1 вимог Закону.

За таких обставин, суд встановив, що списання грошових коштів з розрахункового рахунку Товариства стало можливим після винесення Відділом 28.05.2020 постанови про поновлення вчинення виконавчих дій, яка, на думку суду, є протиправною.

З огляду на це, суд визнав за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною та скасувати постанову Відділу від 28.05.2020 про поновлення вчинення виконавчих дії.

Також, з урахуванням фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про протиправність дій Відділу щодо списання з розрахункового рахунку Товариства суми 302 178,46 грн. та щодо подальшого перерахування цієї суми Відділу примусового виконання рішень.

Відповідно, порушені права Товариства мають бути поновлені шляхом зобов`язання Відділу примусового виконання рішень повернути позивачу грошові кошти, що надійшли до відповідача 2 від Відділу.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Тому сплачена Товариством 07.07.2020 платіжним дорученням № 55357 сума судового збору 2 102 грн. (за позовні вимоги про визнання дій державного виконавця Відділу щодо часткового списання коштів неправомірними та про стягнення (повернення) на користь Товариства з Державного бюджету в особі Відділу неправомірно стягнутої суми 302 178,46 грн.) підлягає стягненню на користь Товариства за рахунок бюджетних асигнувань Відділу.

На підтвердження заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу (18 287,40 грн.) Товариство подало:

копію договору від 15.03.2020 № 15/03-20 про надання правової допомоги (ар. с. 19-24);

копію акта наданих послуг №1 від 19.06.2020 (ар. с. 25-26);

копію рахунку № 15/03-1 від 19.06.2020 (ар. с. 27);

копію платіжного доручення від 22.06.2020 № 55007 (ар. с. 28).

Згідно з актом наданих послуг, сума 18 287,40 грн. складається з вартості послуг:

1) консультації, вивчення матеріалів щодо можливості скасування у судовому порядку постанов державного виконавця (ВП № 61822188), а також вчинення певних дій 2 622,40 грн.;

2) складання та оформлення позовної заяви, що містить 5 позовних вимог (первісний обсяг позовних вимог), - 14 714 грн.;

3) попередній розрахунок представництва інтересів в суді І інстанції (1 засідання) 1 051 грн.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні всіх 5 позовних вимог, що викладені у позовній заяві (адміністративний позов задоволений лише в частині вимог, що викладені у «Заяві про доповнення позовних вимог»), обґрунтованим, на думку суду, буде стягнення з відповідача 1 на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1 051 грн. (гонорар за представництво інтересів в суді).

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241, 242 - 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СВАНТОВІТ" (вул. 12 Поздовжня, буд. 84, м. Миколаїв, 54028, ідентифікаційний код за ) до Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056, ідентифікаційний код за ) , Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (пр-т Миру, 46/1, м. Миколаїв, 54056 ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пєрєвєрзєвої Ніни Миколаївни від 28.05.2020 про поновлення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 61822188.

3. Визнати протиправними дії Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що полягають у списанні від 11.06.2020 з розрахункового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Свантовіт» за меморіальним ордером № К0611S2UIX суми 302 178,46 грн.

4. Визнати протиправними дії Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що полягають у перерахуванні 16.06.2020 платіжним дорученням № 5203 на розрахунковий рахунок відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) списаної 11.06.2020 за меморіальним ордером № К0611S2UIX з розрахункового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Свантовіт» суми 302 178,46 грн.

5. Зобов`язати відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (пр-т Миру, 46/1, м. Миколаїв, 54056) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Свантовіт» (вул. 12 Повздовжня, 84, м. Миколаїв, 54028, ідентифікаційний код за ) з депозитного рахунку суму 302 178,46 грн.

7. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056, ідентифікаційний код за ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СВАНТОВІТ" (вул. 12 Поздовжня, буд. 84, м. Миколаїв, 54028, ідентифікаційний код за ) судовий збір у сумі 2 102 грн. (дві тисячі сто дві гривні 00 копійок).

8. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056, ідентифікаційний код за ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СВАНТОВІТ" (вул. 12 Поздовжня, буд. 84, м. Миколаїв, 54028, ідентифікаційний код за ) витрати на правничу допомогу в сумі 1 051 грн. (одна тисяча п`ятдесят одна гривня 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна