Справа № 500/2148/20
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2020-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 рокуЛьвівСправа № 500/2148/20 пров. № А/857/10432/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Копанишин Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року (прийняту у м. Тернопіль суддею Мандзій О.П. у відкритому судовому засіданні) про закриття провадження у справі № 500/2148/20 за заявою Головного управління ДПС у Тернопільській області до Державного підприємства «Зарубинський спиртовий завод» про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Тернопільській області звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду з заявою про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна Державного підприємства «Зарубинський спиртовий завод».

Заява обґрунтована безпідставністю відмови платника податків у допуску посадових осіб Головного управління ДПС у Тернопільській області до проведення фактичної перевірки з метою здійснення контролю за діяльністю суб`єктів господарювання у сфері виробництва та обігу спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, у зв`язку з чим контролюючим органом застосовано умовний адміністративний арешт майна ДП «Зарубинський спиртовий завод».

В судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з оскарженням наказу про проведення фактичної перевірки.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року закрито провадження у справі за заявою Головного управління ДПС у Тернопільській області до Державного підприємства «Зарубинський спиртовий завод» про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна.

Постановляючи ухвалу суд виходив з того, що є наявним спір про право, оскільки платник податків висловив незгоду з рішенням контролюючого органу, оскарживши наказ про проведення фактичної перевірки, що унеможливлює розгляд відповідних вимог в порядку окремого виду адміністративного судочинства, яким є провадження у справах за зверненням податкових органів.

Не погодившись із цією ухвалою, її оскаржило Головне управління ДПС у Тернопільській області, яке вважає, що у Тернопільського окружного адміністративного суду були відсутні підстави для прийняття оскаржуваного рішення, яке є не обґрунтованим, таким, що суперечить чинному законодавству та порушує норми матеріального та процесуального права. Тому просило скасувати ухвалу суду першої інстанції і прийняти нову постанову, якою заяву задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що оскарження наказу про проведення перевірки дій податкового органу щодо її проведення є по суті запереченням обставин, що зумовили звернення податкового органу з відповідною заявою, а отже не є спором про право.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, тому просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

У зв`язку з розглядом справи у порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає за належне зазначити наступне.

Згідно пункту 94.1. статті 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом. Відповідно до пп. 94.2.3. п. 94.2. ст. 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.

Приписами пункту 94.6. статті 94 Податкового кодексу України передбачено, що керівник органу державної податкової служби (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 283 КАС України провадження у справах за зверненням податкових та митних органів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо, зокрема, підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

З матеріалів справи видно, що ГУ ДПС у Тернопільській області на підставі пп. 80.2.5. п. 80.2 ст. 80 ПК України видано наказ від 12.08.2020 №1074, яким вирішено провести фактичну перевірку ДП «Зарубинський спиртовий завод» з 01.05.2020 по 21.08.2020. На підставі наказу видано направлення на перевірку від 12.08.2020 № 1600, № 1601, № 1602, № 1603.

Посадовими особами Головного управління ДПС у Тернопільській області здійснено виїзд за адресою місцезнаходження ДП «Зарубинський спиртовий завод» з метою проведення перевірки. Однак, представник підприємства Лакомий О.Б. відмовив посадовим особам контролюючого органу у допуску до проведення фактичної перевірки, про що було складено акт відмови у допуску до перевірки та акт про відмову від підпису в направленні від 15.07.2020.

З огляду на наведені обставини та на підставі звернення від 13.08.2020 (а.с. 13) заступником начальника ГУ ДПС у Тернопільській області 13.08.2020 в 11.00 прийнято рішення за № 166/19-00-32-02/17790 про застосування адміністративного арешту майна ДП «Зарубинський спиртовий завод».

Проте, представник ДП «Зарубинський спиртовий завод» в суді першої інстанції зазначив, що платник не погодився із наказом 12.08.2020 № 1074 про фактичну перевірку та долучив до матеріалів справи позовну заяву зареєстровану Тернопільським окружним адміністративним судом 14.08.2020 про визнання протиправним та скасування цього наказу, а тому вважає, що у спірних правовідносинах виник спір про право податкового органу проводити перевірку.

З огляду на викладене, слід зазначити, що спір про право в контексті розглядуваної норми має місце в разі, якщо предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у статті 283 КАС України.

Тобто спір про право має місце у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням контролюючого органу, що стало підставою виникнення обставин для подання відповідної заяви.

При цьому, КАС України не містить переліку будь-яких критеріїв такої незгоди як підстави для висновку про існування спору про право, а отже у кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасника провадження на предмет існування спору.

Оскарження ДП «Зарубинський спиртовий завод» наказу про проведення перевірки є способом захисту, спрямованим на відновлення порушеного права, зумовленого наслідками такого контрольного заходу.

У спірній ситуації звернення до суду з заявою щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна витікає з правовідносин, які виникли у зв`язку з недопуском до проведення перевірки на підставі вищезазначеного наказу. Відтак, незгода платника із проведенням перевірки (оскарження в судовому порядку наказу про її проведення) підтверджує існування спору про право в цих правовідносинах, безвідносно до подальшого провадження за позовом.

Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року по справі № 818/907/16.

Наявність спору про право суд може виявити як до, та і після відкриття провадження у справі за заявою контролюючого органу про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Оскільки наявність спору про право унеможливлює розгляд відповідних вимог в порядку окремого виду адміністративного судочинства, яким є провадження за заявою податкового органу, провадження у справі підлягає закриттю на підставі ч.1 ст. 238 КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Судом першої інстанції зазначено, що заявник відповідно до ч. 5 ст. 283 КАС України має право звернутися із вказаними вимогами до суду в загальному порядку.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність закриття провадження у справі.

На переконання суду апеляційної інстанції оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні, відповідно, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року про закриття провадження у справі № 500/2148/20 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 27 жовтня 2020 року.