Справа № 420/39/20
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2020-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/39/20

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Домусчі С.Д.,

Кравця О.О.,

за участю: секретар судового засідання Уштаніт Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одеса апеляційну скаргу Київської районної адміністрації Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2020 року, прийняте у складі суду судді Вовченко О.А. в місті Одеса по справі за позовом Київської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року Київська районна адміністрація Одеської міської ради звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача привести самочинно реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 до попереднього стану шляхом демонтування збільшеного балкону, а у разі відмови, привести до попереднього стану примусово за рахунок ОСОБА_1 .

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2020 року у задоволенні позову Київської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача привести самочинно реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 до попереднього стану шляхом демонтування збільшеного балкону, а у разі відмови, привести до попереднього стану примусово за рахунок ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Київська районна адміністрація Одеської міської ради звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що судом першої інстанції неповно та всебічно з`ясовано фактичні обставини справи, що призвело до ухвалення рішення, яке не відповідає нормам закону, тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов Київської районної адміністрації задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що дії відповідача з реконструкції квартири проводились з порушенням численних норм, встановлених чинними нормативно-правовими актами. На думку апелянта, судом першої інстанції не надано правової оцінки наданими позивачем доказам, які доводять факт здійснення робіт з реконструкції балкону в квартирі за вищевказаною адресою, яка згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить ОСОБА_1 та свідчать про те, що жодних дозвільних документів, що посвідчували б право проводити будівельні роботи з реконструкції зазначеної квартири не надавались.

Щодо зауваження суду, що з наданих матеріалів фотофіксації неможливо достовірно встановити, які саме поверхи будинку за адресою: АДРЕСА_2 зафіксовано та чи є серед них балкон належної ОСОБА_1 квартири, апелянт зазначає, що зазначення в актах обстеження від 03.07.2019 р. та 09.09.2019 р. та в технічному паспорті від 15.03.2012 року на квартиру за вищевказаною адресою, різних поверхів, є наслідком технічної помилки, яка в цілому не змінює суті справи та не впливає на заявлені вимоги. Апелянт також вказує, що належним доказом надіслання суб`єктом владних повноважень поштового відправлення відповідачу є квитанція або касовий чек, в якому зазначено найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість. Водночас, апелянт також не погоджується із висновками суду першої інстанції, що суду відносно того, що вимога про зобов`язання ОСОБА_1 «повністю демонтувати самочинно добудований балкон» та відповідно вимога щодо зобов`язання відповідача «демонтувати збільшений балкон» є незаконною, оскільки на думку апелянта такі вимоги ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №179469052 від 02.09.2019 року (а.с.59-62) ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, номер запису про право власності 25160695) на підставі договору купівлі-продажу від 06.03.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бутенко Н.П.

Київською районною адміністрацією Одеської міської ради 03 липня 2019 року проведено обстеження на місці об`єкта «реконструкція квартири зі збільшенням геометричних розмірів балкону по АДРЕСА_3 », за результатами якого складено акт обстеження об`єкта містобудування щодо дотримання законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові на території м.Одеса (а.с.54), в якому встановлено, що на фасаді будинку на 3-му поверсі було зафіксовано незакінчені роботи з будівництва, направленого на збільшення геометричних розмірів балкону. Територія біля будинку не була огороджена. Під час перевірки ні власника/користувача, ні відповідальної особи за проведення зазначених робіт вдома або біля будинку не було.

В акті обстеження також зазначено, що спеціалістами відділу контролю та моніторингу було залишено припис від 03.07.2019 року №000007 з вимогами надати документи, які надають дозвіл на проведення робіт.

До акту обстеження позивачем додано додаток фото фіксацію від 03.07.2019 року за адресою АДРЕСА_3 (а.с.55).

Позивачем до суду надано лист від 17.07.2019 року №01-11/2427 Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, в якому зазначено те, що за інформацією архіву та відділу загального листування містобудівні умови та обмеження на проектування будь-яких об`єктів будівництва, у т.ч. реконструкції балкону за адресою: м. Одеса, вул. Контр-Адмірала Луніна, 7а, кв. 49, в департаменті не зареєстровані (а.с.45).

Також позивачем до суду надано лист Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 17.07.2019 року №01-10292-ЗГ (а.с.44), згідно якого у єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, відсутня інформація щодо одержання права на виконання будівельних робіт або прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Контр-адмірала Луніна, 7а, кв. 49.

Відповідно до акту обстеження об`єкта містобудування щодо дотримання законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові на території м.Одеса Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 09.09.2019 року (а.с.57) об`єкта «кв. АДРЕСА_1 » встановлено невиконання вимог припису від 03.07.2019 року №000007.

До вказаного акту обстеження додано фотофіксацію від 09.09.2019 року (а.с.58).

Враховуючи викладене, Київська районна адміністрація Одеської міської ради звернулась до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача привести самочинно реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 до попереднього стану шляхом демонтування збільшеного балкону, а у разі відмови, привести до попереднього стану примусово за рахунок ОСОБА_1 .

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем надано суперечливі докази на підтвердження здійснення ОСОБА_1 реконструкції балкону в належній їй квартирі, а позивачем може вимагатись демонтування лише тієї частини балкону, яка самочинно добудована, а не усього такого об`єкту.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до пп.1 п. а) ч.1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, власні (самоврядні) повноваження: управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

Підпунктом 3 пункту «б» частини 1 статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, окрім іншого, здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Аналогічні положення містяться у статті 14 Закону України «Про основи містобудування» № 2780-XII від 16.11.1992 року (далі - Закон №2780-XII).

Відповідно до статті 1 Закону №2780-XII містобудування (містобудівна діяльність) - це цілеспрямована діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, громадян, об`єднань громадян по створенню та підтриманню повноцінного життєвого середовища, яка включає прогнозування розвитку населених пунктів і територій, планування, забудову та інше використання територій, проектування, будівництво об`єктів містобудування, спорудження інших об`єктів, реконструкцію історичних населених пунктів при збереженні традиційного характеру середовища, реставрацію та реабілітацію об`єктів культурної спадщини, створення інженерної та транспортної інфраструктури.

Частинами 1 та 2 статті 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999 року №687-XIV визначено, що для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюють органи державного архітектурно-будівельного контролю, визначені статтею 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон №3038-VI, у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) до органів державного архітектурно-будівельного контролю належать:

1) структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій;

2) виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону №3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом. Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема: 3) виявлення факту самочинного будівництва об`єкта; 4) перевірка виконання суб`єктом містобудування вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю. Підготовчі та будівельні роботи, які не відповідають вимогам законодавства, будівельним нормам, стандартам і правилам, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без набуття права на їх виконання, підлягають зупиненню до усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до пп. а) п.3 ч.3 ст.41 Закону №3038-VI посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право: у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно з частиною 2 статті 319 Цивільного кодексу України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до пунктів 1.4.1, 1.4.2, 1.4.3, 1.4.4 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76 переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі - улаштування в окремих жилих будинках, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів. До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що позивачем не було доведено здійснення ОСОБА_1 реконструкції балкону в належній їй квартирі, та з цього приводу було надано суперечливі відомості.

Так, у актах обстеження від 03.07.2019 року та від 09.09.2019 року зазначено, що незаконне збільшення балкону було здійснено на фасаді будинку на 3-му поверсі.

Однак, як вбачається з технічного паспорту від 15.03.2012 року на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.50-53) дана квартира розташована на 4-му поверсі 9-ти поверхового будинку.

При цьому з наданих до суду матеріалів фотофіксації неможливо достовірно встановити, які саме поверхи будинку за адресою АДРЕСА_2 зафіксовано та чи є серед них балкон належної ОСОБА_1 квартири.

Колегія суддів не погоджується із доводами апелянта, що доводять факт здійснення робіт з реконструкції балкону в квартирі за вищевказаною адресою лист Департамента архітектури та містобудування Одеської міської ради від 17.07.2019 р. № 01-11/2427 та лист Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 17.07.2019 р. № 01-10292-ЗГ з огляду на наступне.

Зокрема, лист Департамента архітектури та містобудування Одеської міської ради від 17.07.2019 р. № 01-11/2427 свідчить, що за інформацією архіву та відділу загального листування містобудівні умови та обмеження на проектування будь-яких об`єктів будівництва, у т.ч. реконструкції балкону за адресою: АДРЕСА_3 , в департаменті не зареєстровані.

Лист управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 17.07.2019 р. № 01-10292-ЗГ свідчить, що у єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про проведення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, відсутня інформація щодо одержання права на виконання будівельних робіт або прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, розташованих за адресою: АДРЕСА_3 .

Водночас, вищевказане листування позивача з іншими суб`єктами владних повноважень жодним чином не доводить саме факт здійснення робіт з реконструкції балкону в квартирі АДРЕСА_1 , оскільки свідчить лише про те, що за вказаною адресою дозвільні документи на будівництво не отримувались.

Доводи апелянта, що зазначення в актах обстеження від 03.07.2019 р. та 09.09.2019 р. та в технічному паспорті від 15.03.2012 року на квартиру за вищевказаною адресою, різних поверхів, є наслідком технічної помилки, колегія суддів оцінює критично, оскільки саме надання державним органом суперечливих даних не дає суду підстав беззаперечно ідентифікувати квартиру, в якій проводилась реконструкція балкону.

У пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини «Лелас проти Хорватії» (заява № 55555/08) суд звернув увагу на те, що «держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу».

У справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що «…у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб…».

Щодо доводів апеляційної скарги, що належним доказом надіслання суб`єктом владних повноважень поштового відправлення відповідачу є квитанція або касовий чек, в якому зазначено найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до абзацу 27 п. 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 року, документом, який підтверджує надання послуг поштового зв`язку, є розрахунковий документ встановленої відповідно до Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

З аналізу зазначеної норми вбачається, що розрахунковий документ, виданий поштовим відділенням, є доказом надання (оплати) послуг поштового зв`язку, проте він не дає можливості суду перевірити вміст поштового відправлення і не містить адреси одержувача.

Вміст поштового відправлення містить бланк опису вкладення, який згідно з пунктом 61 Правил надання послуг поштового зв`язку заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що належним доказом надіслання суб`єктом владних повноважень відповідачу по справі певних документів може бути виключно опис вкладення разом з розрахунковим документом.

Таким чином, судом першої інстанції вірно не прийнято до уваги розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради № 477-01р від 23.09.2019 року про зобов`язання ОСОБА_1 за рахунок власних коштів привести самочинно реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 відповідно до технічного паспорту, складеного КП «ОМБТІ та РОН» від 15.03.2012 року, у десятиденний термін, шляхом демонтажу самочинно добудованого балкону (а.с.29-20) та акт обстеження від 07.10.2019 року з фотофіксацією (а.с.27, 28), оскільки позивачем до суду не надано докази направлення відповідачу та отримання нею такого розпорядження.

Водночас, колегія суддів також погоджується із висновками суду першої інстанції, що позивачем може вимагатись демонтування лише тієї частини балкону, яка самочинно добудована, а не усього такого об`єкту.

Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської районної адміністрації Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2020 року залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2020 року по справі за позовом Київської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О. О. Кравець