Справа № 380/7838/20
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2020-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/7838/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якому просить суд:

- визнати протиправними і незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у призначенні та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій на підставі п. 7-1 розділу 15 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи на посаді вихователя з 01.08.1980 по 03.07.1985 та завідуючої з 03.07.1985 по 07.02.1992 дитячого садка колгоспу ім. XX з`їзду КПРС (з 08.11.1990 колгосп "Нива") в с. Банюнин, Кам`янка-Бузького району, Львівської області, що дає право на отримання грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та провести виплату ОСОБА_1 зазначеної грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 02.09.2020 звернулась до відповідача з заявою про нарахування та виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій на підставі п. 7-1 розділу 15 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Однак, рішенням від 09.09.20250 № 0 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні зазначеної допомоги, у зв`язку з відсутністю страхового стажу - 30 років роботи у закладах та установах державної та комунальної форм власності. Звертає увагу, що на момент подання заяви про призначення одноразової допомоги загальний стаж роботи становив 40 років 1 місяць 1 день, з них 36 років 3 місяці 8 днів в закладах та установах державної та комунальної власності, робота на яких дає право на призначення грошової допомоги згідно з п. 7-1 розділу 15 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Ухвалою від 29.09.2020 суддя відкрила спрощене провадження в адміністративній справі, відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

Відповідач подав відзив на позовну заяву від 19.10.2020 (вх. № 53557), у якому зазначає, що відповідно до записів у трудовій книжці позивач працювала в колгоспі ім.. ХХ з`їзду КПРС, який за даними довідки від 19.06.2020 № 06//19-10 перейменовано у колгосп «Нива», який 07.02.1992 ліквідовано, а на його базі створено спілку власників селянських господарств «Нива» на посаді вихователя дитячого садка з 01.08.1980 по 03.07.1985, завідуючої дитячого садка з 03.07.1985 по 07.02.1992. Відповідно до Закону СРСР «Про кооперацію в СРСР» колгосп - це кооперативна організація селян, які добровільно об`єднались для спільного ведення сільськогосподарського виробництва і не належить до закладів та установ державної та комунальної форм власності. Документів, як підтверджують протилежне позивач не надав. Вважає, що відсутні підстави для зарахування періоду в колгоспі до спеціального стажу, що дає право на призначення грошової допомоги згідно з п. 7-1 розділу 15 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Просить у задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відповідь на відзив від 20.10.2019 (вх. № 53835). У поданій відповіді на відзив позивач повністю підтримала, викладені нею у позовній заяві аргументи та доводи щодо протиправності дій відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій на підставі п. 7-1 розділу 15 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 02.09.2020 звернулася до Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області із заявою про виплату грошової допомоги згідно з п. 7-1 розділу 15 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням відділу з питань перерахунку пенсій № 17 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області 09.09.2020 № 50 про відмову у призначенні грошової допомоги згідно з п. 7-1 розділу 15 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відмовлено у призначенні грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 розділу 15 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (відсутній страховий стаж - 30 років роботи у закладах та установах державної та комунальної форм власності).

Вважаючи відмову необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

За приписами частини першої ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (частина третя ст. 46 Основного Закону).

Відповідно до п. 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах, державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" - статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у в розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України. (Розділ XV доповнено пунктом 7-1 згідно із Законом № 3668-VI від 08.07.2011).

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі - Порядок № 1191).

Вказаний Порядок визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 "Прикінцевих положень" Закону № 1058-IV.

Відповідно до п. 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону № 1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909.

До вказаного Порядку № 909 входять посади вчителів, вихователів загальноосвітніх навчальних закладів та вихователі дошкільних навчальних закладів всіх типів.

Робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Відповідно до частини четвертої статті 21 Закону України «Про позашкільну освіту» педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

В силу пункту 1 статті 39 Закону України «Про позашкільну освіту» зазначено перелік позашкільних закладів, на які поширюється дія даного Закону.

Статтею 10 Закону України «Про освіту» передбачено, що невід`ємними складниками системи освіти є, зокрема, дошкільна освіта.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про дошкільну освіту» систему дошкільної освіти становлять дошкільні навчальні заклади незалежно від підпорядкування, типів і форми власності.

Судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки позивача НОМЕР_1 , ОСОБА_1 у період з 01.08.1980 працювала на вихователя в дитячому садку у колгоспі с. Батюнин; з 03.07.1985 переведена на посаду завідувача дитячим садком у колгоспі с. Батюнин; 08.11.1990 колгосп ім. ХХ з`їзду КПРС перейменовано в колгосп «Нива»; 07.02.1992 ліквідовано колгосп «Нива». На базі ліквідованого колгоспу створено спілку власників селянських господарств «Нива»; 30.11.1995 звільнена з СВСГ «Нива» у зв`язку з переходом дошкільного закладу у підпорядкування Кам`янка-Бузького районного відділу освіти; 01.12.1995 призначена на посаду завідувача Батюнинського дошкільного закладу (де і працює по теперішній час); 04.01.2018 назва посади завідувач замінена на директор; 01.01.2020 відділ освіти Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації перейменовано у сектор освіти Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації.

Згідно з змісту рішення відділу з питань перерахунку пенсій № 17 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області 09.09.2020 № 50 підставою для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги позивачу відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV є не зарахування відповідачем періоду роботи позивача з 01.08.1980 по 30.11.1995 на посадах вихователя та завідувача дитячим садком, оскільки з документів наданих ОСОБА_1 не можливо визначити форму власності у підпорядкуванні якого перебував дошкільний заклад за вказаний період.

При цьому, відповідно до статей 16, 18 Закону Української PCP «Про народну освіту» від 28.06.1974, що діяв на час роботи позивача у вказані періоди, з метою створення найсприятливіших умов для виховання дітей дошкільного віку і подання необхідної допомоги сім`ї створюються дитячі ясла, дитячі садки, дитячі ясла-садки загального і спеціального призначення та інші дитячі дошкільні заклади. Влаштування дітей у дитячі дошкільні заклади провадиться за бажанням батьків або осіб, які їх замінюють.

Дитячі дошкільні заклади організовувались виконавчими комітетами районних, міських, селищних і сільських Рад народних депутатів, а також з їх дозволу державними підприємствами, установами та організаціями, колгоспами, іншими кооперативними та іншими громадськими організаціями.

Таким чином, в періоди роботи позивача з 01.08.1980 по 07.02.1992 в Україні визнавалось дві форми власності: соціалістична та особиста. Колгоспи відносились до соціалістичної власності, а не до особистої.

Відповідно до статті 10 Конституції УРСР від 20.04.1978 основу економічної системи України становить соціалістична власність на засоби виробництва у формі державної (загальнонародної) і колгоспно-кооперативної власності.

Стаття 11 Конституції УРСР визначала, що у виключній власності держави є: земля, її надра, води, ліси. Державі належать основні засоби виробництва в промисловості, будівництві і сільському господарстві, засоби транспорту і зв`язку, банки, майно організованих державою торговельних, комунальних та інших підприємств, основний міський житловий фонд, а також інше майно, необхідне для здійснення завдань держави.

Враховуючи те, що в цей період колгоспи відносились до соціалістичної власності, а не до особистої, вказаний період роботи позивача прирівнюється до роботи в закладах державної та комунальної власності.

Вказана позиція суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 31.01.2019 у справі № 466/2943/17.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зважаючи на вищенаведене, суд дійшов висновку, що стаж роботи позивача в період з 01.08.1980 по 03.07.1985 на посаді вихователя та з 03.07.1985 по 07.02.1992 на посаді завідуючої дитячого садка колгоспу ім. XX з`їзду КПРС (з 08.11.1990 колгосп "Нива") в с. Банюнин, Кам`янка-Бузького району, Львівської області безпідставно не зарахований відповідачем до стажу працівника освіти, що дає право на призначення і виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Інших доводів щодо відсутності підстав для отримання позивачем грошової допомоги відповідачем не зазначено.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасування рішення відділу з питань перерахунку пенсій № 17 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області 09.09.2020 № 50 про відмову у призначенні грошової допомоги згідно з п. 7-1 розділу 15 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи на посаді вихователя з 01.08.1980 по 03.07.1985 та завідуючої з 03.07.1985 по 07.02.1992 дитячого садка колгоспу ім. XX з`їзду КПРС (з 08.11.1990 колгосп "Нива") в с. Банюнин, Кам`янка-Бузького району, Львівської області, що дає право на призначення грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

За таких обставин, суд вважає, що в даному випадку ефективним способом захисту порушених прав, свобод чи інтересів позивача буде зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, ) про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення відділу з питань перерахунку пенсій № 17 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області 09.09.2020 № 50 про відмову у призначенні грошової допомоги згідно з п. 7-1 розділу 15 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи на посаді вихователя з 01.08.1980 по 03.07.1985 та завідуючої з 03.07.1985 по 07.02.1992 дитячого садка колгоспу ім. XX з`їзду КПРС (з 08.11.1990 колгосп "Нива") в с. Банюнин, Кам`янка-Бузького району, Львівської області, що дає право на призначення грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

5. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 840,80 грн судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складений 29.10.2020.

Суддя Кедик М.В.