Справа № 626/942/20
Суддя: Гусар П. І.
Дата ухвалення: 2020-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 626/942/20
Провадження № 2-а/626/26/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

23.10.2020 року м.Красноград

Красноградський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Гусара П.І.,

за участю секретаря судових засідань Івашкіної Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Краснограді адміністративний позов ОСОБА_1 до суб`єкта владних повноважень поліцейського 4 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Харківській області старшого сержанта поліції Міллер Ольги Андріївни з третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Управлінням патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про оскарження дій суб`єкта владних повноважень та постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського 4 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Харківській області старшого сержанта поліції Міллер Ольги Андріївни (далі відповідач) в якому просить:

-визнання неправомірними дії відповідача - суб`єкта владних повноважень щодо складання Постанови ЕАК-2424233 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксованого не в автоматичному режимі;

-скасувати Постанову ЕАК-2424223 від 22.04.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, яка винесена відповідачем, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн., за відсутності події і складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що 22.04.2020 року постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2424223 відповідачем його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КпАП України та накладено штраф на користь держави в сумі 225 грн, мотивуючи постанову тим, що він 22.04.2020 року в 11:47:49 керував автомобілем Toyota corolla номерний знак НОМЕР_1 смт. Пісочин траса 471 км 368 м. АД МОЗ км. рухався в населеному пункті «Пісочин» зі швидкістю 77 км/год, чим перевищив встановлену швидкість руху в населеному пункті на 27 км/год. Швидкість вимірювалась приладом TruCam TC 0011333, чим якби він порушив п. 12.4 ПДР (порушення швидкісного режиму в населених пунктах). З винесеною постановою він не згоден та вважає її незаконною з наступних підстав. По- перше зазначає, що 22.04.2020 року о 11:47 год. він рухався на автомобілі у загальному потоці автомобілістів зі швидкістю 50 км/год., поряд з ним рухалось як мінімум п`ять автомобілів. По-друге швидкість руху його транспортного засобу вимірювалось за допомогою приладу TruCam, однак такий прилад не зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки та відсутній сертифікат, а також посилається на похибки роботи приладу. По-третє відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи, у зв`язку із чим він заявляв клопотання про перенесення розгляду справи за місцем його постійного проживання . По-четверте він був позбавлений можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, зокрема скористуватися послугами адвоката та посилається на порушення процедури розгляду справи, встановлену КУпАП. Посилаючись на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, просить суд визнати дії відповідача неправомірними та скасувати оскаржувану постанову відповідача, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Заперечуючи проти позовної заяви відповідач надала суду відзив, в якому вказувала на те, що винесена нею постанова відносно позивача є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування немає враховуючи наступне.

1.Щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення.

Зазначила про те, що під час несення служби на дорозі М-03 (Харків-Київ-Довжанський) 22.04.2020 року о 11:47 в межах населеного пункту Пісочин в Харківській області за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI20/20 (серійний номер ТС001133) було виявлено порушення ПДР України, а саме виявлений факт руху транспортного засобу Toyota corolla номерний знак НОМЕР_1 , зі швидкістю 77 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 27 км/год., чим порушив п.12.4 ПДР України, після чого на підставі ст.35 ЗУ "Про Національну поліцію" транспортний засіб був нею зупинений. Вона підійшла до водія, яким виявився ОСОБА_1 , належним чином представилась, пояснила суть правопорушення та попросила пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР, відповідно до положень статті 32 ЗУ «Про національну поліцію» та пункту 2.4.А ПДР, водій виконав її законну вимогу та надав запитувані документи для перевірки. Вказаний факт підтверджується долученими відео та фото. При винесенні оскаржуваної постанови нею дотримано порядок її винесення та порядок розгляду справи. За результатами розгляду справи відносно позивача було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави 255 грн. Під час розгляду справи нею досліджені докази, зафіксовані технічним приладом TruCam, згідно вимог статті 245 КУпАП були своєчасно, всебічно, у повному обсязі, об`єктивно з`ясовані обставини справи, вирішені в точній відповідності з законом. Під час розгляду справи позивач був ознайомлений з правилами, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268,288,289 КУпАП, з матеріалами справи, вирішено питання про притягнення до адміністративної відповідальності у виді штрафу. Жодних перешкод скористатися своїми правами чи ознайомитися з дозвільними документами на прилад TruCam у позивача не було. Швидкість руху зазначеного транспортного засобу в межах населеного пункту Пісочин Харківської області перевищує дозволену, навіть враховуючи допустиму похибку в 2км/год, що визначена свідоцтвом про повірку. Безпосередньо у фабулі постанови ЕАК «2424233 заначений прилад, яким здійснювались виміри та фіксація швидкості руху транспортного засобу під керуванням позивача, а саме TruCam№ТС001133. До відзиву додаються копії фото- та відео доказів скоєння позивачем адміністративного правопорушення, у вигляді паперової роздруківки електронної фотографії та відеозапису, виготовлених приладом TruCam. Копії медіа-файлів наданих сторонам судової справи, відповідають файлам, що збігаються на сервері УПП в Харківській області ДПП. При винесенні оскаржуваної постанови вона керувалась ПДР та КУпАП, в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне, а тому діяла в межах своїх повноважень і не порушувала норм матеріального та процесуального права.

2.Щодо правомірності притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності та правової підстави застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI20/20.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. З відстані у 350-450 м. поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості. При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад автоматично здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника. Виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування АЕS з метою посилення достовірності доказової бази поліції в суді в разі оскарження факту порушення. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування АЕ8 забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але й в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam. Тому, достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam, у тому числі під час її пред`явлення в якості речового доказу.

З приводу законності використання TruCam заначила наступне, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки. Наслідком виключення затвердженого типу засобів вимірювальної техніки із Державного реєстру заборонялося їх серійне виробництво або ввезення на територію України.

Засоби вимірювальної техніки, які введені в експлуатацію до моменту виключення їх із вказаного Державного реєстру, дозволяється застосовувати у подальшому за умови позитивних результатів їх повірки. Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджено тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний TruCam LTI20/20», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12. Така процедура була передбачена ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», який втратив чинність 31.12.2015 року, з метою забезпечення серійного виробництва та ввезення засобів вимірювальної техніки на територію України. TruCam на законних підставах було ввезено в Україну, введено в експлуатацію та зареєстровано в Державному реєстрі, жодних заборон, обмежень в його експлуатації не передбачається. Для всіх законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, згідно наказу Мінекономрозвитку від 13.10.2016 №1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» встановлено міжповірочні інтервали. В тому числі це стосується вимірювачів швидкості руху транспортних засобів дистанційних, до яких відноситься вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний «TruCam LTI20/20». Міжповірочний інтервал для нього становить 1 рік (свідоцтво про повірку додано до відзиву, оригінал зберігається в УПП в Харківській області ДПП). Вищезазначене підтверджується позицією Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, зазначено в листі до Департаменту патрульної поліції від 22.02.2019 №3423-07/8165-03, що додається до відзиву на позовну заяву. Також про законність використання приладу TruCam свідчить позитивна практика судових рішень щодо аналогічних питань.

3.Що стосується винесення постанови на місці розгляду справи та без складання протоколу.

Відповідно до пункту 2 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не а автоматичному режимі, затверджену Наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене, ч. 1 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Також відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У таких випадках, відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу. Правопорушення вчинене позивачем, відповідно до ст. 222 КУпАП, розглядається органами Національної поліції. Отже позовні вимоги з приводу проведення розгляду справи за місцем вчинення правопорушення та винесення постанови без складання відповідного протоколу є безпідставними.

4.Щодо вимог позивача про визнання протиправними її дій по винесенню оскаржуваної постанови за порушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП зазначає наступне.

Визнання дій протиправними охоплюються вимогами про скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки відносяться до процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, а тому окремому розгляду не підлягають. Саме стаття 286 КАС визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності. Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевим загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Таким наслідок, як визнання дій неправомірними вказана стаття не передбачає, а вимогу про визнання її дій неправомірними вважає необґрунтованими.

З урахуванням наведених заперечень, просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В судовому засіданні 13.10.2020 року позивач та його представник адвокат Лобач С.А. позовну заяву підтримала та просили її задовольнити, а також посилались на ту обставину, що відповідачем було порушено порядок розгляду справи зокрема не надала можливості скористатися ОСОБА_1 послугою адвоката при розгляді справи, при цьому надали суду для прослуховування в судовому засіданні оригінал електронного доказу, який стосується даного питання.

В судове засідання 26.10.2020 року позивач та його представник адвокат Лобач С.А. не з`явились, представник позивача надав до суду заяву в якій просив справу розглянути за його відсутності, зазначив, що позов підтримує та просить задовольнити, а також заявив клопотання про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП понесених витрати на оплату судового збору у розмірі 420,20 грн.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явились, про час та дату розгляду справи повідомлені належним чином.

Враховуючи, що відповідач будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, будь-яких заяв про відкладення розгляду справи до суду не направляв, своїм правом на подання відзиву скористався, тому, на підставі ч. 3 ст. 268 КАС України, суд розглядає справу за відсутності відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 22.04.2020 року старшим сержант поліції Міллер О.А. четвертого батальйону шостої роти УПП в Харківській області ДПП винесена постанова серії ЕАК № 22424223, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Відповідно до ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно вказаної постанови позивач 22.04.2020 року об 11 год. 47 хв. в смт. Пісочин траса 471км. 368 м АД МОЗ км керуючи транспортним засобом Toyota corolla номерний знак НОМЕР_1 рухався в населеному пункті зі швидкістю 77 км/год., чим перевищив встановлену швидкість руху в населено пункті на 27 км/год, що зафіксовано приладом TruCam ТС 001133, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.п. 1,3,8 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Нормами КУпАП регламентовано, що відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.1.1 ПДР України, останні, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно з частиною 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Стаття 251 КУпАП містить в собі перелік доказів в справі про адміністративне правопорушення. В тому числі зазначено, що це є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані в тому числі можуть підтверджуватись показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. А відповідно до вимог ст.252 КУпАП оцінка доказів відбувається за внутрішнім переконанням посадової особи, що розглядає справу, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Частиною 1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Щодо правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 суд зазначає наступне.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний ІЛІ LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Крім того, така процедура як "сертифікація" взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал, установлений під час затвердження типу вимірювача - не більше одного року (а.с.59).

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення їх результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/117473, виданого ДП "Укрметртестстандарт" від 27 листопада 2020 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 №TC001133, є придатним до застосування (а.с.60).

За наведених обставин суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що відомості про сертифікацію пристрою TruCam LTІ 20/20 №TC001133 не внесено до Реєстру затверджених типів засобів вимірювальної техніки ДП "Укрметртестстандрт".

Суд зауважує, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Разом з тим, для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому, враховується похибка приладу ±2 км/год. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Крім того, слід вказати, що наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року №1362 зазначений пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки. У разі виключення затвердженого типу засобів вимірювальної техніки із Державного реєстру, заборонялося їх серійне виробництво або ввезення на територію України.

Щодо доводів позивача з приводу того, що розгляд вказаного адміністративного правопорушення здійснювався на місці зупинки транспортного засобу суд зазначає таке.

Відповідно до абз.4 ст.258 КУпАП у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Нормами ст.222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ч.2 ст.122 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 р. № 1395 (надалі - Інструкція) визначено, що в разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

При цьому, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно ст.9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Також, згідно ст.31 Закону України "Про Національну поліцію", полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП.

Надаючи правову оцінку доводам, викладеним в позовній заяві з приводу розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд враховує, що положення статей 278, 279 КУпАП на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку КУпАП передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

На підставі викладеного, суд зазначає, що складання протоколу у випадках вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, законодавством не передбачено, а відповідач по справі, діючи в межах наданих йому законом повноважень, мав право розглянути вказане адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу та винести постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Щодо порушення процедури розгляду справи суд зазначає наступне.

Судом в судовому засіданні досліджено оригінал електронного доказу поданого позивачем у даній справі відповідно до вимог ст. 99 КАС України, під час прослуховування аудіо запису судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем по справі відносно ОСОБА_1 , останній заявив клопотання про те, що він хоче скористатися правовою допомогою при розгляді матеріалу, але відповідач не вжила відповідних заходів щоб забезпечити водію право скористатися правовою допомогою адвоката.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У відповідності до частини другої статті 271 КУпАП інтереси потерпілого може представляти представник - адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 виявив бажання скористатись правовою допомогою та заявив відповідне клопотання відповідачу під час роз`яснення його прав.

Однак, поліцейським не було вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

Такими діями відповідач по справі порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18.02.2020 року №524/9827/16-а.

Крім того суд зазначає, що особливості провадження судами у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ст.286 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевим загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Такий наслідок, як визнання дій неправомірними вказана стаття не передбачає, а отже вимоги позивача про визнання дій відповідача неправомірними суд вважає необґрунтованими.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням наведених вище обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст.257-263, 286 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову поліцейського взводу №1 роти №6 батальйону №4 УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції Міллер Ольги Андріївни про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК №2424223 від 22.04.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП, - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 210,10 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя