Справа № 300/1025/20
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2020-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2020 р. справа № 300/1025/20

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Григорук О.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестпроект 2012" до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними, скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA209300/2019/730007/2 від 24.12.2019 та картки відмови №UA209300/2019/730009 від 24.12.2019, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестпроект 2012" звернулося до суду з адміністративним позовом до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними, скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA209300/2019/730007/2 від 24.12.2019 та картки відмови №UA209300/2019/730009 від 24.12.2019.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно, в порушення норм Митного кодексу України здійснено визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом (резервним). Зазначено, що з метою митного оформлення даного товару відповідачу було подано митну декларацію №UA209300/2019/700634 від 24.12.2019 та документи, перелік яких визначений Митним кодексом України, для застосування першого методу визначення митної вартості товарів, тому не було підстав передбачених частиною 3 статті 53 Митного кодексу України для подання додаткових документів. Також, зазначено, що документи, що були подані позивачем до розмитнення не мали розбіжностей, крім того, позивачем були надані додаткові документи - прайс-лист від виробника та висновок спеціалізованої установи ДП "Держзовнішінформ" №21/117 від 10.12.2019. Щодо зазначення, в графі 46 експортної митної декларації країни відправлення вартості товару, з відмінністю в 100 євро, позивач вважає, що вказане не є розбіжністю, оскільки в графі 46 зазначається статистична вартість товару, а не фактурна. Реальна фактурна вартість зазначена в графі 22 експортної митної декларації. Аргументовано, що, відповідач в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості визначив однакову вартість для різного товару - мандарин калібру №4, №5, №6 по ціні 0,8167 євро/кг, не врахувавши того, що відповідно фактури та специфікації партію товару, що завозився складали мандарини-клементини трьох різних калібрів, тобто різного розміру: калібр 4 - по 0,65 євро/кг; калібр 5 - по 0,55 євро/кг; калібр 6 - по 0,45 євро/кг. Крім цього, відповідач посилається на митні декларації №UA408020/2019/101643 від 22.12.2019 та №UA305160/2019/101533 від 16.12.2019, щодо яких не відомо жодних даних, зокрема, щодо країни виробника, кількості, умов продажу, транспортування.

Ухвалою від 22.05.2020 Івано-Франківським окружним адміністративним судом відкрито провадження в даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 18.06.2020 (а.с.63-71), відповідно до якого Галицька митниця Держмитслужби заперечила щодо заявлених позовних вимог. Відповідач в задоволенні позову просив відмовити з мотивів, що підставою для сумніву щодо достовірності заявлених даних під час митного оформлення стали розбіжності в числових значеннях, в графі 33 рішення про коригування митної вартості. Зазначено, що під час опрацювання поданих документів виявлена розбіжність між рахунком-фактурою №10/С/2019 на суму 11864,00 євро і наданими платіжними документами №11JBKLJС від 17.12.2019 та №12JBKLJС від 17.12.2019 на загальну суму 13555,00 євро, а в наданій копії митної декларації країни відправлення зазначено суму в розмірі 11964,00 євро. Щодо доводів позивача про те, що 100,00 євро між фактурою і експортною декларацією не є розбіжністю, оскільки 11964,00 євро є статистичною вартістю, а не фактурною, зазначено, що обставина з того, що дана сума є статистичною, і в її вартість декларант сторони відправлення включає страхування за перевезення по Європі, не спростовує розбіжність у документах, а лише підтверджує факт понесення додаткових витрат. Відповідач вважає, що оскільки товар було передано в місці продажу, а відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України подальші всі витрати несе покупець, тому позивач мав включити у вартість товару 100,00 євро, зазначених в експортній декларації. При цьому, зазначено, що позивачем не пояснено розбіжність між сумою 13555,00 євро згідно платіжних документів та між сумою 11864,00 євро згідно рахунку-фактури, на основі якої видано експортну декларацію. Водночас, зазначено, що невідомо яка саме фірма виступала перевізником, і яка саме сума була сплачена за ці послуги. При цьому, зазначено, що декларантом до митного оформлення надано CMR, в якій перевізником вказано Р.Е. Firsak V.D., однак також надано рахунок-фактуру на транспортування, де перевізником вказано вже ТОВ "Захід-Логістік", сума транспортних витрат до кордону України становить 68000,00 грн. Відповідач вважає, що позивачем не підтверджено фактичну суму оплати транспортних витрат, з мотивів не підтвердження позивачем оплати транспортно-експедиційних послуг у зв`язку з відсутністю банківських чи платіжних документів. Щодо посилання відповідачем на митні декларації №UA408020/2019/101643 від 22.12.2019 та №UA305160/2019/101533 від 16.12.2019, як на джерело інформації, аргументовано, що вказане ґрунтується на раніше визнаних органами доходів і зборів митних вартостях, що передбачено частиною 2 статті 64 Митного кодексу України. Щодо доводів позивача про коригування товару мандарини-клементини різних калібрів по одній ціні, зазначено, що коригування товару було проведено по коду класифікатора УКТЗЕД, який не поділяється на калібри чи підпункти, при цьому декларантом заявлено один код товару на всі позиції товару.

Позивач 03.07.2020 подав відповідь на відзив, в якій вказав про безпідставність тверджень відповідача (а.с.84-92). Позивач зазначає, що при прийнятті оскаржуваних рішень відповідач не врахував пункт 3 додаткової угоди від 22.11.2019 до договору купівлі-продажу №2811/16 від 28.11.2016, відповідно до якого сторони домовилися про те, що оплата буде здійснюватися шляхом часткової передоплати кожної партії товару на підставі попереднього рахунку-фактури, виставленого продавцем, а також те, що асортимент та вартість партії товару, що поставлятиметься може відрізнятися від асортименту та вартості партії товару, що були зазначені в попередньому рахунку-фактурі продавця. Зазначено, що вказана додаткова угода була надана під час процедури розмитнення товару, та для розмитнення товариством був наданий попередній рахунок-проформа-інвойс №4/00/2019 на 13555,00 євро, яка є частковою сплатою відповідно до умов договору та підтверджується платіжними дорученнями №11JBKLJС від 17.12.2019 та №12JBKLJС від 17.12.2019. При цьому, вартість партії товару, що завозилася в Україну становила 11864,00 євро, що підтверджується остаточним рахунком-фактурою №10/С/2019 від 19.12.2019, а повний розрахунок здійснюється після поставки всього товару. Зазначено, що те, що остаточний рахунок-фактура, що потрапляє в Україну з партією товару, відрізняється від вартості оплати та попереднього рахунку-фактури, передбачено умови договору. Щодо тверджень відповідача про те, що в доповненні до додатку до контакту від 16.12.2019 на поставку товару вказана сума 21000,00 євро. зазначено, що даний додаток стосувався умов продажу мандарини-клементини калібру 2, зокрема збільшення асортименту товару та поширення існуючих умов оплати на такий товар. Крім цього, зазначено, що лист від брокерської фірми підтверджує те, що враховуючи певні особливості програмного забезпечення Європейського Союзу при оформленні експортних митних декларацій графа 22 та 46 не може збігатися. Щодо вказання в графі 20 експортної декларації EXW Rosarno замість FCA Rosarno зазначено, що EXW Rosarno вказано помилково, має бути FCA Rosarno. Щодо аргументів відповідача про те, що невідомо яка саме фірма виступала перевізником, і яка саме сума була сплачена за ці послуги зазначено, що першочергово відповідачу був наданий рахунок-фактура №ІТ-00131 від 23.12.2019, що був виставлений ТОВ "Захід-Логістик" - компанією, що надає позивачу послуги транспортно-експедиційного обслуговування відповідно до договору №081215 від 08.12.2015. На підтвердження вказаного позивач надав суду платіжне доручення №1424 від 26.12.2019. При цьому зазначено, що ТОВ "Захід-Логістик" заключив договір на перевезення вантажу позивачу з перевізником Р.Е. Firsak V.D., тому останній зазначений у міжнародній товарно-транспортній накладній. Також, вказано про безпідставність коригування відповідачем ціни товару в розмірі 0,8167 євро/кг, з посиланням на один код УКТЗЕД та на декларації, відповідно до яких ціна товару є різною.

Суд зазначає, що розділ VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України, було доповнено пунктом 3 згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" №540-IX від 30.03.2020, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» №731-IX від 18.06.2020, який набрав чинності 17.07.2020, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону №540-IX від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим кодексом), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Відповідно до частини 3 Прикінцевих положень розділу VI Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону №731-IX від 18.06.2020, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Однак, у встановлений судом строк відповідач не скористався правом на подання заперечення на відповідь на відзив. Протягом 20-денного строку з відповідною заявою про продовження процесуального строку, встановленого судом для подання заперечення, відповідач не звертався.

Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до зовнішньоекономічного договору купівлі-продажу товарів за №2811/16 від 28.11.2016, додаткової угоди до договору купівлі-продажу №2811/16 від 28.11.2016, доповнення до вказаної додаткової угоди, попереднього рахунку-проформи №4/00/2019 від 16.12.2019, платіжних доручень №11JBKLJС від 17.12.2019 та №12JBKLJС від 17.12.2019, рахунку-фактури №10/С/2019 від 19.12.2019, товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестпроект 2012" придбало у "AGRUMI GR DI GAETANO RAO" мандарини-клементини свіжі торгової марки "AGRUMI GR" загальною вартістю 11864,00 євро, у тому числі : калібр 04, кількістю 5870 кг вартістю 0,65 євро/кг за ціною 3815,50 євро; калібр 05, кількістю 10600 кг, вартістю 0,55 євро/кг за ціною 5830,00 євро ; калібр 06, кількістю 4930 кг вартістю 0,45 євро/кг за ціною 2218,50 євро. (а.с.18, 19, 22, 23, 27-35).

Позивачем на підставі митної декларації №UA209300/2019/700634 (а.с.14-16) ввезено на митну територію України придбаний ним:

- товар №1: код товару УКТЗЕД , мандарини-клементини свіжі без ГМО калібр 05, кількість 10600 кг не в первинній упаковці, артикул CLМ00500, 1008 ящиків на 13 палетах, торгової марки "AGRUMI GR", фірми виробника "AGRUMI GR DI GAETANO RAO", країни виробництва - Італія, за ціною 5830,00 євро;

- товар №2: код товару УКТЗЕД , мандарини-клементини свіжі без ГМО калібр 04, кількість 5870 кг не в первинній упаковці, артикул CLМ00500, 560 ящиків на 7 палетах, торгової марки "AGRUMI GR", фірми виробника "AGRUMI GR DI GAETANO RAO", країни виробництва - Італія, за ціною 3815,50 євро;

- товар №3: код товару УКТЗЕД , мандарини-клементини свіжі без ГМО калібр 06, кількість 4930 кг не в первинній упаковці, артикул CLМ00500, 480 ящиків на 6 палетах, торгової марки "AGRUMI GR", фірми виробника "AGRUMI GR DI GAETANO RAO", країни виробництва - Італія, за ціною 2218,50 євро.

24.12.2019 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (декларантом/представником) для здійснення митного оформлення даного товару мандарини-клементини відповідачу подано в електронній формі митну декларацію за №UA209300/2019/700634 на ввезений товар, згідно якої заявлено митну вартість товару №1 - 184152,19 грн., товару №2 - 117346,45 грн., товару №3 - 73330,50 грн. Митну вартість товару визначено за основним методом - за ціною договору (вартість операції). Так, в графі 42 митної декларації щодо товару №1 "ціна товару" зазначено 5830,00 євро, в графі 45 "коригування" вказано 184152,19 гривень, щодо товару №2 "ціна товару" зазначено 3815,50 євро, в графі 45 "коригування" вказано 117346,45 гривень, щодо товару №3 "ціна товару" зазначено 2218,50 євро, в графі 45 "коригування" вказано 73330,50 гривень, в графі 23 "курс валюти" - 25,777911 гривень.

До вказаної митної декларації декларантом долучено: сертифікат відповідності №9 від 18.12.2019; рахунок-проформу №4/00/2019 від 16.12.2019; рахунок-фактуру (інвойс) 10/С/2019 від 19.12.2019; автотранспортну накладну (CMR) №12 від 19.12.2019.; фітосанітарний сертифікат UE/IT/1012472 від 18.12.2019; декларацію про походження товару 10/С/2019 від 19.12.2019; платіжний документ №11JBKLJC від 17.12.2019; платіжний документ №12JBKLJC від 17.12.2019; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору про надання транспортно-експедиційних послуг ІТ-00131 від 23.12.2019; прейскурант (прайс-лист) виробника товару 2019-2020 від 16.12.2019; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №21/117 від 10.12.2019; доповнення до зовнішньоекономічного договору №б/н від 22.11.2019; доповнення до зовнішньоекономічного контракту від 16.12.2019; зовнішньоекономічний договір №2811/16 від 28.11.2016; інформацію про позитивні результати проведення державних видів контролю №4997889; копію митної декларації країни відправлення №19ITQ3J010072309E0 від 21.12.2019.

Судом встановлено, що під час митного оформлення, в зв`язку з перевіркою митної вартості товарів, наявною ціновою інформацією ЦБД, розбіжністю вартості вказаної в графах 22 та 46 декларації країни відправника та з метою підтвердження числових значень складових митної вартості, відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України відповідачем запропоновано декларанту/представнику подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості: - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи: - за наявності - інші платіжні та /або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару; - каталоги, прейскуранти, прайс-листи виробника товару - висновок про якісні та вартісні характеристики товару підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Крім того, також було надіслано доповнення до попереднього повідомлення з пропозицією надати виписку з бухгалтерської документації (а.с.38, 39).

Декларант/представник ОСОБА_1 повідомив відповідача про те, що банківські платіжні документи надані до митної декларації та про відсутність інших платіжних та бухгалтерських документів. Зазначено, що прайс-лист та висновок про вартісні характеристики надано до митної декларації. Інші додаткові документи надаватися не будуть (а.с.40).

Відповідач, за результатами розгляду поданої декларантом митної декларації №UA209300/2019/700634 та доданих до неї документів, здійснив коригування митної вартості транспортного засобу та виніс оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів за №UA209300/2019/730007/2 від 24.12.2019 (а.с.11), яким визначив митну вартість імпортованого товару за резервним методом, зокрема товару №1 "ціна товару" у розмірі 8657,02 євро, товару №2 - 4794,03 євро, товару №3 - 4026,33 євро (стаття 64 Митного кодексу України). У графі 33 обставинами прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості зазначено, що митна вартість товару визначена за резервним методом визначення митної вартості (стаття 64 Митного кодексу України). Перший метод не застосований, у зв`язку з відсутністю в документах, зазначених в частині 2 статті 53 Митного кодексу України всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни товару, що була фактично сплачена, або підлягає сплаті за ці товари. 2-5 методи визначення митної вартості (статті 59-63 Митного кодексу України) не застосовані, у зв`язку відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари (статті 59, 60 Митного кодексу України) та даних на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно методів 4 і 5 (статті 62, 63 Митного кодексу України). Неподання декларантом додаткових документів в повному обсязі для підтвердження митної вартості товарів - сума сплачених коштів не відповідає сумі виставленого інвойсу, однак до митного оформлення не подано бухгалтерських чи банківських документів щодо проведення перерахунку щодо оцінюваної чи попередніх партій товару; - поданий документ під назвою "прайс-лист" адресований лише отримувачу товару, що суперечить суті прайс-листа, як комерційної пропозиції необмеженому колу покупців, - поданий лист ДП "Дсржзовнішінформ" від 10.12.2019 №21/117 не може бути прийнятий як належний висновок щодо якісних та/або вартісних характеристик товару, оскільки складений з порушеннями вимог Національного стандарту №1 (постанова Кабінету Міністрів України №1440). Джерело інформації: на товар №1; №2; №3 цінова інформація ЦБД ЄАІС ДФС - ЕМД №UA408020/2019/101643 від 22.12.2019, ЕМД №UA305160/2019/101533 від 16.12.2019. Проведено консультацію з декларантом, доведено інформацію про право декларанта вчиняти дії, передбачені пунктом 5 частини другої статті 55 та главою 4 Митного кодексу України.

24.12.2019 відповідач відмовив у митному оформленні даного товару за заявленою митною вартістю у зв`язку з тим, що здійснено коригування митної вартості згідно рішення про коригування митної вартості товарів №UA209300/2019/730007/2 від 24.12.2019. Відмову у митному оформленні транспортного засобу відповідач оформив карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209300/2019/730009 від 24.12.2019 (а.с.12, 13).

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Правовідносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України).

Згідно із частиною 1 статті 7 Митного кодексу України, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності органів доходів і зборів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної митної політики, становлять митну справу.

Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (пункт 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України).

Згідно частин 1, 2, 3 статті 318 Митного кодексу України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, порядок подання документів та відомостей, необхідних для митного контролю та форми митного контролю регулюються статтями 334, 335, 336 Митного кодексу України.

Митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (пункт 23 частини 1 статті 4 Митного кодексу України).

Згідно статей 246, 248 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Стаття 49 Митного кодексу України встановлює, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 51 Митного кодексу України регулює питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, згідно частини 1 митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 2 статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Стаття 57 глави 9 Митного кодексу України встановлює основний та другорядні методи визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, частиною 2 якої визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Статтею 58 Митного кодексу України встановлено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів (пункт 2 частини 1).

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (частина 2).

Відповідно до частини 1 статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно частини 2 статті 52 даного Кодексу декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Статтею 53 Митного кодексу України закріплено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина 2).

Статтею 54 Митного кодексу України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина 2).

Відповідно до частини 1 статті 55 цього Кодексу рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Як встановлено, митну вартість імпортованого товару, що вказана декларантом у митній декларації за №UA209300/2019/700634, визначено за основним методом, а до митної декларації декларантом долучено: сертифікат відповідності №9 від 18.12.2019; рахунок-проформу №4/00/2019 від 16.12.2019; рахунок-фактуру (інвойс) 10/С/2019 від 19.12.2019; автотранспортну накладну (CMR) №12 від 19.12.2019.; фітосанітарний сертифікат UE/IT/1012472 від 18.12.2019; декларацію про походження товару 10/С/2019 від 19.12.2019; платіжний документ №11JBKLJC від 17.12.2019; платіжний документ №12JBKLJC від 17.12.2019; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору про надання транспортно-експедиційних послуг ІТ-00131 від 23.12.2019; прейскурант (прайс-лист) виробника товару 2019-2020 від 16.12.2019; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №21/117 від 10.12.2019; доповнення до зовнішньоекономічного договору №б/н від 22.11.2019; доповнення до зовнішньоекономічного контракту від 16.12.2019; зовнішньоекономічний договір №2811/16 від 28.11.2016; інформацію про позитивні результати проведення державних видів контролю №4997889; копію митної декларації країни відправлення №19ITQ3J010072309E0 від 21.12.2019.

В додатковій угоді від 22.11.2019 до договору купівлі-продажу №2811/16 від 28.11.2016 (а.с.27-35) визначена ціна за одиницю товару в залежності від розміру товару (колібр) та вага нетто постановок товару на період з листопада 2019 по грудень 2020 року, зокрема мандарини-клементини: калібр (розмір) 3 - 30000 кг по 0,75 євро/кг; калібр 4 - 80000 кг по 0,65 євро/кг; калібр 5 - 70000 кг по 0,55 євро/кг; калібр 6 - 40000 кг по 0,45 євро/кг.

Згідно пункту 3 додаткової угоди від 22.11.2019 до договору купівлі-продажу №2811/16 від 28.11.2016, яка була надана під час процедури розмитнення товару, сторони домовилися про те, що оплата буде здійснюватися шляхом часткової передоплати кожної партії товару на підставі попереднього рахунку-фактури, виставленого продавцем, а також те, що асортимент та вартість партії товару, що поставлятиметься може відрізнятися від асортименту та вартості партії товару, що були зазначені в попередньому рахунку-фактурі продавця.

Відповідно до платіжних доручень №11JBKLJС від 17.12.2019 та №12JBKLJС від 17.12.2019 позивачем здійснено часткову сплату в сумі 13555,00 євро за призначенням платежу на виконання договору купівлі-продажу №2811/16 від 28.11.2016 (а.с.22, 23).

Рахунок-проформа №4/00/2019 від 16.12.2019 виставлений на суму 13555,00 євро, та включає в себе мандарини-клементини чотирьох різних калібрів, тобто різного розміру: калібр 3 - 6600 кг по 0,75 євро/кг; калібр 4 - 5700 кг по 0,65 євро/кг; калібр 5 - 6700 кг по 0,55 євро/кг; калібр 6 - 2700 кг по 0,45 євро/кг (а.с.18).

Остаточний рахунок-фактура №10/С/2019 від 19.12.2019 виставлений на суму 11864,00 євро (а.с.19), включає в себе мандарини-клементини трьох різних калібрів: калібр 4 - 5870 кг по 0,65 євро/кг; калібр 5 - 10600 кг по 0,55 євро/кг; калібр 6 - 4930 по 0,45 євро/кг., що відповідає ціні згідно умов зовнішньоекономічного договору купівлі-продажу товарів №2811/16 від 28.11.2016, додаткової угоди до договору купівлі-продажу №2811/16 від 28.11.2016, доповнення до вказаної додаткової угоди.

При цьому, те, що асортимент та вартість партії товару, що поставлявся відповідно до рахунку-фактури №10/С/2019 від 19.12.2019 відрізняється від асортименту та вартості партії товару, що були зазначені в попередньому рахунку-фактурі №4/00/2019 від 16.12.2019 відповідає умовам пункту 3 додаткової угоди від 22.11.2019 до договору купівлі-продажу №2811/16 від 28.11.2016.

Відтак, визначена позивачем митна вартість товарів відповідає ціні договору (вартість операції).

При цьому, оскільки, відповідно до пункту 5.1 договору купівлі-продажу товарів №2811/16 від 28.11.2016 можлива передоплата, тому платіжні доручення №11JBKLJС від 17.12.2019 та №12JBKLJС від 17.12.2019 підтверджують сплату вартості товару, вказаному в рахунку-фактурі №10/С/2019 від 19.12.2019, оскільки є передоплатою згідно проформи-інвойса.

Крім того, зазначення оскаржуваному рішенні того, що поданий документ під назвою "прайс-лист" адресований лише отримувачу товару, що суперечить суті прайс-листа, як комерційної пропозиції необмеженому колу покупців, не спростовує визначеної ціни за одиницю товару в залежності від розміру товару відповідно до додаткової угоди від 22.11.2019 до договору купівлі-продажу №2811/16 від 28.11.2016 (а.с.27-35).

Щодо висновку ДП "Держзовнішінформ" від 10.12.2019 №21/117 (а.с.26) щодо відповідності відпускних цін виробника на вказаний товар, який в оскаржуваному рішенні відповідач повважав таким, що не може бути прийнятий як належний висновок щодо якісних та/або вартісних характеристик товару, оскільки складений з порушеннями вимог Національного стандарту №1 (постанова Кабінету Міністрів України №1440), суд зазначає, що у відповідача була можливість перевірити (уточнити) задекларовану вартість імпортованого товару, оскільки в документах купівлі-продажу містяться відомості про продавця, його адресу.

Щодо зазначення, в графі 46 експортної митної декларації країни відправлення вартості товару, з відмінністю в 100 євро, то листи від брокерської фірми Masterclass di Iryna Panchenko підтверджують те, що враховуючи певні особливості програмного забезпечення Європейського Союзу при оформленні експортних митних декларацій графа 22 та 46 не може збігатися, тому вказане не є розбіжністю, оскільки в графі 46 зазначається статистична вартість товару, а фактурна вартість зазначена в графі 22 експортної митної декларації. Дійсна вартість вантажу зазначена в графі 22 експортної митної декларації. Також те, що в графі 20 експортної декларації EXW Rosarno замість FCA Rosarno зазначено, що EXW Rosarno вказано помилково, має бути FCA Rosarno (а.с.36, 37, 52, 53, 108).

Крім того, суд звертає увагу на те, що подана суду копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, який підтверджує митну вартість товару.

Щодо фірми, яка виступала перевізником і суми, що була сплачена за послуги перевізника позивач зазначає, що ТОВ "Захід-Логістик" заключив договір на перевезення вантажу позивачу з перевізником Р.Е. Firsak V.D., тому останній зазначений у міжнародній товарно-транспортній накладній.

Суд встановив, що відповідно до рахунку-фактури №ІТ-00131 від 23.12.2019, компанією, що надає позивачу послуги транспортно-експедиційного обслуговування відповідно до договору №081215 від 08.12.2015 є ТОВ "Захід-Логістик" (а.с.24, 93-97).

Платіжним дорученням №1424 від 26.12.2019 підтверджується оплата за транспортно-експедиційні послуги згідно вказаного договору ТОВ "Захід-Логістик" (а.с.98).

Відповідно до пункту 6.3 договору №081215 від 08.12.2015 експедитор має право передавати свої права і обов`язки за даним договором третім особам.

Суд вважає безпідставними доводи відповідача щодо непідтвердження позивачем суми оплати транспортних витрат, оскільки умовами договору передбачено право експедитора передавати свої обов`язки за даним договором третім особам, а оплата здійснюється на підставі факсимільних копій рахунку ТОВ "Захід-Логістик", товаро-супровідних документів відповідно до умов договору (пункт 3.2 договору).

Враховуючи наведене, судом встановлено, що декларантом фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 в інтересах позивача до митної декларації №UA209300/2019/700634 були надані митному органу всі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості при здійсненні митного оформлення.

Зміст поданих документів підтверджував заявлену митну вартість ввізного товару. Таким чином, декларант надав відповідачу всі необхідні документи, які давали можливість останньому встановити дійсну митну вартість товару за ціною рахунку-фактури №10/С/2019 від 19.12.2019.

Доводи відповідача про те, що код класифікатора УКТЗЕД не поділяється на калібри, як на підставу для визначення товару за однією ціною, суд вважає безпідставними, оскільки класифікатор визначає ставки мита відповідно до коду УКТЗЕД, а не ціну товару.

Подані 24.12.2019 декларантом позивача до митного оформлення документи (декларація митної вартості, рахунок-фактура №10/С/2019 від 19.12.2019) в сукупності з усіма іншими за назвою і змістом відповідали вимогам пунктів 1, 3 частини 2 статті 53 Митного кодексу України.

При цьому, суд погоджується з доводами позивача про те, що ті розбіжності у поданих документах та про які зазначає представник відповідача, не є обставиною для коригування вартості товару, оскільки такі розбіжності не мали впливу на формування ціни за одиницю продукції, яка поставлялась та зафіксована у первинних документах.

Окрім того, у пунктах 1 та 4 частини 4 статті 54 Митного кодексу України зазначено, що орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини 5 статті 54 Митного кодексу України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно частини 6 цієї статті, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина 7 статті 54 Митного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 Митного кодексу України).

Як встановлено судом вище, декларантом одночасно із митною декларацією було надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення. Наведені документи вказані представником відповідача в картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209300/2019/730009 від 24.12.2019.

Суд звертає увагу на те, що аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Такий висновок суду, відповідає правовій позиції в подібних правовідносинах, викладеній в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 в справі №809/1884/16.

Згідно частини 1 статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частини 2 вказаної статті Кодексу основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною 3 статті 57 Митного кодексу України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 статті 57 Митного кодексу України).

Згідно частини 5 вказаної статті Кодексу у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина 6 статті 57 Митного кодексу України).

За приписами частини 1 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно частини 2 вказаної статті Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини 3 статті 58 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 цього Кодексу.

Як встановлено судом, митну вартість імпортованого товару, що вказана декларантом у митній декларації №UA209300/2019/700634 від 24.12.2019 визначено за основним методом, а до самої митної декларації декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару за ціною договору, в тому числі рахунок-фактуру (інвойс) №10/С/2019 від 19.12.2019, зовнішньоекономічний договір №2811/16 від 28.11.2016, додатки до контракту, інші документи, що стосуються товару, який поставляється.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 20.02.2018 за результатом розгляду справи №809/1884/16, згідно якої посилання відповідача на те, що сума, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі), поданому декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення статті 53 Митного кодексу України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

Дослідивши надані позивачем документи, суд дійшов висновку, що у відповідача були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною рахунку-фактури №10/С/2019 від 19.12.2019, та не встановлено жодних інших обставин, визначених положеннями частини 1 статті 58 Митного кодексу України, які б перешкоджали визначенню митної вартості імпортованого товару за ціною рахунку-фактури №10/С/2019 від 19.12.2019.

На підставі наведеного, суд зазначає, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості товару - мандарини-клементини за ціною рахунку-фактури №10/С/2019 від 19.12.2019. Інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, тобто основні документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.

Окрім цього, згідно позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 30.10.2018 в справі №826/25605/15, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Таким чином, визначення в даному випадку відповідачем митної вартості товару відповідно до митного режиму імпорту за резервним методом, є необґрунтованим та безпідставним.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестпроект 2012" є обґрунтованими, тому підлягають до задоволення, слід визнати протиправними та скасувати рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA209300/2019/730007/2 від 24.12.2019 та картку відмови №UA209300/2019/730009 від 24.12.2019.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, слід стягнути з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4204,00 гривень.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Галицької митниці Держмитслужби №UA209300/2019/730009 від 24.12.2019.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Галицької митниці Держмитслужби №UA209300/2019/730007/2 від 24.12.2019.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Галицької митниці Держмитслужби (, вул. Костюшка, 1, м. Львів, 79000) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестпроект 2012" (, вул. Каракая, 26ж, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77300) сплачений судовий збір в розмірі 4204,00 (чотири тисячі двісті чотири) гривні.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до частини 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Григорук О.Б.