Справа № 460/4321/20
Суддя: Д.Є. Махаринець
Дата ухвалення: 2020-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 жовтня 2020 року м. Рівне №460/4321/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Махаринця Д.Є. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловне управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 19.02.2019 № Ф-652-52.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач протиправно прийняв вимогу від 19.02.2019 № Ф-652-52 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 3764,34грн., оскільки він звільнений від сплати єдиного внеску, на підставі ч. 4 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", як особа яка отримує пенсію за віком. А тому виставлена вимога про сплату боргу (недоїмки), є протиправною та підлягає скасуванню. З огляду на викладене, просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 20.07.2020 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами.

У встановлений судом строк відповідачем подано до суду відзив на адміністративний позов, в якому вказує на те, що вимоги позивача щодо визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) є безпідставними та необґрунтованими. Платником самостійно подано Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску від 27.01.2017 № . Таким чином, позивач самостійно визначивши базу нарахування єдиного внеску, має здійснити сплату на загальних підставах. Враховуючи викладене, наголошує, що відповідач діяв у межах, на підставі та у порядку, визначеному чинним законодавством, а тому заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

17.08.2020 позивачем подано до суду відповідь на відзив, де зазначив, що не погоджується із твердженнями наведеними у відзиві на позов, оскільки добровільну участь у системі загальнообов`язкового соціального страхування не брав, так як він не звертався до відповідача у передбаченому законом порядку. Ствердив, що з 19.02.2000 року вийшов на пенсію за віком в зв`язку з чим оскаржувана вимога є протиправною та підлягає скасуванню.

Враховуючи, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріли по справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Позивач є пенсіонером та з 19.02.2000 отримує пенсію за вислугу років, про що не заперечується відповідачем.

Також, позивач є фізичною особою-підприємцем, що стверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, про що внесено запис 16.12.2004, номер запису: 0000954.

Судом встановлено, що 19.02.2020 Головне управління ДПС у Рівненській області виставило для позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) за № Ф-652-52 в сумі 9265,87грн.

Наявність недоїмки на суму 9265,87грн також підтверджується долученою до матеріалів справи копією інтегрованої картки платника податків та розрахунком виникнення заборгованості.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, в частині прийняття вимоги про сплату боргу (недоїмки), та вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Як встановлено ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення і виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон України від 08.07.2010 №2464-VI).

Стаття 1 цього Закону визначає єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (єдиний внесок) як консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 4 ч.1 ст. 4 Закону України №2464-VI від 08.07.2010 встановлено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Поряд із цим, за приписами ч. 4 цієї статті, особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналогічні за змістом положення відображені у п. 4 Розділу ІІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України №449 від 20.04.2015, та у п. 3 Розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №435 від 14.04.2015.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991, трудові пенсії діляться на пенсії: за віком; за інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Також, згідно ч.1 ст.9 Закону №1058-ІV за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Аналіз вказаних норм дає підстави вважати, що звільнення фізичної особи-підприємця, який обрав спрощену систему оподаткування від сплати єдиного внеску відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України №2464-VI від 08.07.2010, можливе при наявності двох умов, по-перше, така особа повинна мати статус пенсіонера за віком або інваліда, по-друге, отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

При цьому єдиною підставою, за наявності якої вказані положення не підлягають застосуванню, - це добровільна згода особи на участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20.03.2018 у справі №805/2195/17-а. Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як стверджує позивач та не заперечується відповідачем, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та з 2000 року отримує пенсію за вислугою років.

Відтак, враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 звільнений від сплати єдиного внеску на підставі ч. 4 ст. 4 Закону України №2464-VI від 08.07.2010. Отже, позивач не має обов`язку щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Порядок добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування визначений статтею 10 Закону №2464-VI, згідно якої участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування може здійснюватись за заявою особи шляхом укладення договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Разом з цим, відповідач не надав договір про добровільну участь, а позивач заперечує укладення такого договору.

Таким чином, доводи відповідача з приводу того, що позивач самостійно визначивши базу нарахування єдиного внеску, згідно із поданого Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску від 27.01.2017, та подавши цей Звіт, фактично надав добровільну згоду на участь у в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, а тому має здійснити сплату на загальних підставах - є безпідставними та такими, що не відповідають нормам Закону.

Водночас, жодною нормою чинного законодавства не передбачено виникнення в особи, звільненої від вищезазначених зобов`язань, обов`язку зі сплати єдиного внеску в разі помилкового подання звіту про доходи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

При зазначених обставинах, вимоги позивача правомірні, обґрунтовані і підлягають до задоволення, а заперечення відповідача суд відхиляє як безпідставні і такі, що суперечать чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи, відтак, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 19.02.2020 про сплату боргу (недоїмки) за № Ф-652-52 в сумі 9265,87грн.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищенаведене, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень відповідача, судові витрати на суму 840,80грн. відповідно до оригіналу квитанції, який знаходиться в матеріалах справи.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 19.02.2019 № Ф-652-52 на суму 9265,87 грн. задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 19.02.2019 № Ф-652-52 на суму 9265,87 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, 12, м.Рівне, 33023; ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 28 жовтня 2020 року.

Суддя Д.Є. Махаринець