Справа № 200/7496/20-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2020 року справа №200/7496/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Міронової Г.М., суддів: Блохін А.А., Геращенка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року у справі № 200/7496/20-а (головуючий І інстанції суддя Куденков К.О.) за позовом Донецького прикордонного загону (Військова частина № НОМЕР_1 ) до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Демянко Ольги Сергіївни, третя особа: ОСОБА_1 про визнання протиправними і скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 12.08.2020 року звернувся до суду з позовом до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Демянко Ольги Сергіївни про визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Демянко Ольги Сергіївни від 27.07.2020 року ВП № 61831112 про накладення штрафу у сумі 5100,00 грн.; визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Демянко Ольги Сергіївни від 30.07.2020 року ВП № 61831015 про накладення штрафу у сумі 5100,00 грн.; зупинити дію постанов від 27.07.2020 року ВП № 61831112 та від 30.07.2020 року ВП № 61831015 головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Демянко Ольги Сергіївни до винесення рішення у справі (а.с. 1-5).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправною і скасовано постанову головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Демянко О.С. від 27.07.2020 ВП № 61831112 про накладення штрафу в сумі 5100 (п`ять тисяч сто) гривень 00 копійок.

Визнано протиправною і скасовано постанову головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Демянко О.С. від 30.07.2020 ВП № 61831015 про накладення штрафу в сумі 5100 (п`ять тисяч сто) гривень 00 копійок. (а.с. 84-87).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, 3-я особа у справі ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує на те, що, оскільки Донецький прикордонний загін не виконав рішення суду у справі № 200/9297/19-а в частині нарахування і виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою індексації, то постанови Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Демянко О.С. від 27.07.2020 року ВП № 61831112 та від 30.07.2020 року ВП № 61831015 про накладення штрафу на в/ч9937 є цілком законні.

Сторони у судове засідання не з`явилися про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з такого.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року у справі № 200/9297/19-а адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Донецького прикордонного загону (Військова частина № 9937) Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправною бездіяльності, стягнення суми індексації грошового забезпечення за період вересень 2015 року травень 2019 року, суми одноразової грошової допомоги при прийнятті на військову службу за призовом під час мобілізації, суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з серпня 2015 року по листопад 2018 року. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 17 серпня 2015 року по 30 листопада 2018 року. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошового забезпечення у зв`язку з порушенням строків його виплати з 17 серпня 2015 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 72-74).

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року у справі № 200/9297/19-а за позовом ОСОБА_1 до Донецького прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України Військова частина № НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, стягнення суми індексації грошового забезпечення за період вересень 2015 року травень 2019 року, суми одноразової грошової допомоги при прийнятті на військову службу за призовом під час мобілізації, суми компенсації - змінено. В абзацах другому та третьому резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року у справі № 200/9297/19-а вислів «по листопад 2018 року» замінити висловом «по травень 2019 року». В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року у справі № 200/9297/19-а залишено без змін (а.с. 75-78).

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2020 року заяву ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 5 березня 2020 року у справі № 200/9297/19-а задоволено частково. Роз`яснено, що відповідно до рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року, зміненого постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 5 березня 2020 року, позов задоволено частково. Визнана протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з серпня 2015 року по травень 2019 року. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 17 серпня 2015 року по травень 2019 року. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина № 9937) Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошового забезпечення у зв`язку з порушенням строків його виплати з 17 серпня 2015 року. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. При цьому, у частині визначення базового місяця нарахування індексації грошового забезпечення, а саме з серпня 2015 року до грудня 2015 року при розрахунку індексації грошового забезпечення має застосовуватись базовий місяць прийняття на військову службу серпень 2015 року, а з 01.12.2015 базовий місяць січень 2008 року відповідно до п. 10-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, з наступними змінами та доповненнями. В іншій частині заява ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2020 року у справі № 200/9297/19-а залишена без задоволення (а.с. 79-80).

Донецьким окружним адміністративним судом 27 березня 2020 року у справі № 200/9297/19-а були видані виконавчі листи, щодо:

1) Зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина № НОМЕР_1 ) Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) компенсацію втрати частини грошового забезпечення у зв`язку з порушенням строків його виплати з 17 серпня 2015 року (а.с. 16);

2) Зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина № 9937) Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України (місцезнаходження: 87521, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Гагаріна, буд. 150-а, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) індексацію грошового забезпечення за період з 17 серпня 2015 року по 31 травня 2019 року (а.с. 17).

15.04.2020 року постановою державного виконавця Демянко О.С. відкрито виконавче провадження № 61831112 щодо зобов`язання Донецького прикордонного загону (Військова частина № 9937) Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 17 серпня 2015 року по 31 травня 2019 року (а.с. 24-25).

15.04.2020 року постановою державного виконавця Демянко О.С. відкрито виконавче провадження № 61831015 щодо зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина № 9937) Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошового забезпечення у зв`язку з порушенням строків його виплати з 17 серпня 2015 року (а.с. 26-27).

Листом від 12.05.2020 № 14-4446 Донецький прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України повідомило державного виконавця Демянко О.С про добровільне виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.12.2019 року у справі № 200/9297/19-а. Зазначає, що Донецьким прикордонним загоном постанову Першого апеляційного адміністративного суду виконано в повному обсязі. Також просить закінчити і закрити виконавче провадження. У додатках до вказаного листа надані: копія платіжного доручення № 126 від 23.01.2020, розрахунково-платіжна відомість № 43 за березень 2020 року, довідка від 18.06.2019 № 139. (а.с. 28-29).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 липня 2020 року у справі № 200/6380/20-а, яке не було оскаржене, задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 . Визнано протиправною і скасовано постанову головного державного виконавця Приморського ВДВС у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Демянко О.С. від 12.06.2020 року № 61831015 про закінчення виконавчого провадження. Зобов`язано головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Демянко О.С. відновити виконавче провадження № 61831015 з примусового виконання виконавчого листа № 200/9297/19-а, виданого Донецьким окружним адміністративним судом від 27.03.2020 року, про зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини грошового забезпечення у зв`язку з порушенням строків його виплати з 17.08.2015 року (а.с. 116-125).

27.07.2020 року державним виконавцем прийнято постанову ВП № 61831112 про накладення штрафу на Військову частину НОМЕР_3 за невиконання боржником рішення суду. Накладено на боржника штраф на користь держави у розмірі 5100 грн. У постанові вказано, що боржник рішення суду не виконує. Обґрунтування правових підстав відсутнє (а.с. 22-23).

30.07.2020 року державним виконавцем прийнято постанову ВП № 61831015 про накладення штрафу на Військову частину НОМЕР_3 за невиконання боржником рішення суду. Накладено на боржника штраф на користь держави у розмірі 5100 грн. У постанові зазначено, що боржник рішення суду не виконує, але інше обґрунтування відсутнє (а.с. 19-20).

Спірним у даній справі є правомірність прийняття виконавчим органом постанов про накладення штрафу.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами другою та третьою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною першою статті 255 КАС України визначено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

За змістом частин першої, другої статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За унормуванням ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», що є спеціальним у відношенні виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) є сукупністю дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Правилами ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» окреслено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії та здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (ч. 4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частинами 1-3 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Поважними в розумінні наведених норм закону можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його волевиявлення. Даючи оцінку тому, чи правомірно на боржника накладено штраф за невиконання судового рішення, потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк.

Отже, накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

При цьому, умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. Джерелом відомостей про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом можуть слугувати будь-які докази, що містять відповідну інформацію, вид та обсяг яких залежить від характеру правовідносин, суті та змісту покладеного на боржника зобов`язання та мотивів рішення, яке примусово виконується.

В матеріалах справи міститься копія платіжного доручення № 126 від 23.01.2020 року, з якого вбачається, що позивачу було сплачено 4341,96 грн індексації, а також копія платіжного доручення № 897 від 27.03.2020 року, з якого вбачається, що позивачу, з урахуванням відомості про перерахування за березень 2020 року і розрахунково-платіжної відомості № 43 за березень 2020 року, сплачено 1078,55 грн. компенсації втрати частини грошового забезпечення (а.с. 61-62, 106, 107).

Крім того, в матеріалах справи наявний лист Донецького прикордонного загону від 21.05.2020 року № 11-4597 щодо виконання рішення суду в частині виплати індексації з платіжним дорученням № 126 від 23.01.2020 року і з довідкою розрахунком індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 17.08.2015 року по 31.05.2019 року (а.с. 60).

На переконання колегії суддів наведене свідчить про вчинення з боку позивача дій щодо виконання судового рішення на момент накладення штрафу та в межах спірних правовідносин підтверджує факт його виконання, що виключає наявність підстав для накладення штрафу.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що спірні постанови про накладення штрафу на позивача за невиконання судового рішення, взагалі не містять пояснень в чому саме полягає його невиконання.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивачем не виконано рішення суду у справі № 200/9297/19-а, оскільки позивач сплатив третій особі індексацію у розмірі 4341,96 грн. за рішенням, яке набрало законної сили і було змінено, колегія не розглядає як доказ у цій справі через те, що предметом розгляду даної справи є правомірність прийняття виконавчим органом постанов про накладення штрафу на позивача.

Відповідно до ч. 1ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 205, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року у справі № 200/7496/20-а -залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 26 жовтня 2020 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді А.А. Блохін

І.В. Геращенко