Справа № 806/1765/18
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 806/1765/18 Головуючий у І інстанції: Романченко Євген Юрійович

Суддя-доповідач: Капустинський М.М.

20 жовтня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Смілянця Е. С. Сапальової Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року (повний текст рішення виготовлено 28.10.2020 року у м.Житомирі) у справі за адміністративним позовом Міністерства оборони України до Житомирської обласної медико-соціальної експертної комісії №2, Центральної військово-лікарської комісії, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :
У квітні 2018 року Міністерство оборони України звернулося до суду з позовом, у якому просило:

- визнати незаконним та скасувати рішення Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, оформлене протоколом №2983 від 08.07.2016, яким встановлено причинний зв`язок поранень (контузії) та захворювання ОСОБА_1 "поранення, контузія, захворювання, ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби у складі Миротворчих мил ООН";

- визнати незаконним та скасувати рішення, прийняте Житомирською МСЕК №2 в частині встановлення причинного зв`язку інвалідності ОСОБА_1 , яка зазначена у графі 9 Довідки до акту огляду МСЕК від 03.10.2016 серії 12 ААА №514987 "поранення, контузія, захворювання, ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби у складі Миротворчих мил ООН".

В обґрунтування позову позивач зазначив, що рішення Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, оформлене протоколом №2983 від 08.07.2016, та рішення Житомирської МСЕК №2 в частині встановлення причинного зв`язку інвалідності ОСОБА_1 є необґрунтованими, прийнятим без наявності необхідних і належних документів, які б підтверджували факт отримання ОСОБА_1 поранення, контузії, захворювання та їх причинний зв`язок з виконанням обов`язків військової служби, а також прийняті з порушенням встановленої нормативно-правовими актами процедури проведення медико-соціальної експертизи.

Що до юрисдикції, то апелянт вважає, що Міністерство оборони України є суб`єктом спірних правовідносин, у яких буде застосовано оскаржуване рішення, а тому має право оскаржити його до суду.

Крім того, рішення медико-соціальних експертних комісій спрямовані на забезпечення реалізації державної політики у сфері реабілітації інвалідів, створення правових, економічних, політичних, соціально-побутових і соціально-психологічних умов для задоволення їхніх потреб у відновленні здоров`я, матеріальному забезпеченні, посильній трудовій та громадській діяльності, а тому вони мають публічний характер та підлягають оскарженню саме в порядку адміністративного судочинства.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року у задоволенні позову Міністерства оборони України до Центральної військово-лікарської комісії, Житомирської обласної медико-соціальної експертної комісії №2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування рішень - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В апеляційній скарзі зазначає, що Житомирська обласна МСЕК №2 прийняла рішення про встановлення причинного зв`язку без наявності належних документів та у складі неповноважної комісії.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 18 лютого 2020 року о 14:00 год.

17 лютого 2020 року на адресу суду надійшло клопотання від Міністерства оборони України про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі №821/1524/17.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року клопотання Міністерства оборони України про зупинення провадження у справі - задоволено.

Зупинено провадження в адміністративній справі №806/1765/18 за позовом Міністерства оборони України до Житомирської обласної медико-соціальної експертної комісії №2, Центральної військово-лікарської комісії, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування рішень до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції в справі №821/1524/17.

25 вересня 2020 року до суду від третьої особи у справі надійшла заява про закриття провадження у справі №8906/1765/18 згідно з п.1 ч.1 ст.238 КАС України.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2020 року поновлено апеляційне провадження у справі №8906/1765/18 та цим же числом, ухвалою суду, зазначена заява призначена до розгляду на 20.10.2020 року в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи як апеляційної скарги так і заяви про закриття апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а заява третьої особи ОСОБА_1 - задоволенню з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що згідно з посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Житомирським районним військовим комісаріатом 15 лютого 2002 року, ОСОБА_1 є колишнім військовослужбовцем та учасником бойових дій (а.с.44, т.1).

Згідно з довідкою Житомирського об`єднаного міського військового комісаріату Міністерства оброни України від 04 жовтня 2016 року №119 ОСОБА_1 , 1965 р.н., дійсно проходив військову службу в миротворчій місіх в колишній Югославії з червня 1994 року по грудень 1994 року, де в той час велись бойові дії. Зазначена довідка видана на підставі картки ветерана (а.с.17, т.1).

Рішенням Центральної військової лікарської комісії МО України, яке оформлене протоколом №2983 від 08.07.2016 встановлено причинний зв`язок поранень (контузії) та захворювання ОСОБА_1 та зазначено, що поранення (контузія) та захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час участі у бойових діях у складі Миротворчих сил ООН.

У витязі із протоколу засідання Центральної військової лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №2983 від 08.07.2016 зазначено, що множинні вогнепальні осколкові поранення голови, лівої руки та спини, (контузія головного мозку - 1994 р.) наслідком яких є рубці шкіри, в зазначених анатомічних областях підтверджено висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 05 липня 2016 року №1731/ж (а.с.13, т.1).

Згідно довідки, виданої Житомирською обласною МСЕК №2, до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААА №514987 від 03 жовтня 2016 року ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності з 02.08.2016, причина: поранення (контузія) та захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, під час участі в бойових діях у складі Миротворчих сил ООН (а.с.16, т.1).

Позивач, не погоджуючись із рішеннями та висновками Центральної військової лікарської комісії та Житомирської обласної МСЕК №2 щодо встановлення причинного зв`язку ушкодження здоров`я ОСОБА_1 , звернувся до суду з даним позовом, вважаючи, що вказаними рішеннями та висновками порушено права Міністерства оборони України.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва є документом, який приймається ВЛК щодо конкретно визначеної особи, в тому числі колишнього військовослужбовця.

Оскаржені рішення Відповідача є актами індивідуальної дії, а так як Міністерство оборони України не є учасником правовідносин із встановлення лікарськими комісіями як причинного зв"язку так і захворювання ОСОБА_1 , то дані рішення не породжують для МО, як позивача, прав на захист.

Встановлені судом першої інстанції зазначені обставини і стали підставою для відмови у задоволенні позову.

Перевіряючи правильність застосування судом першої інстанцій норм права при вирішенні спору стосовно законності оскаржуваних рішень Житомирської обласної МСЕК №2 та ЦВЛК, колегія суддів зазначає таке.

За змістом статті 19 КАС України до адміністративного суду за зверненням суб`єкта владних повноважень може бути подано позов лише у випадку спору між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також коли право звернення до суду з позовом до іншого суб`єкта владних повноважень надано такому суб`єкту законом.

Звертаючись до суду із цим позовом, Міністерство оброни України серед іншого, заявило позовні вимоги до ЦВЛК про визнання незаконною та скасування її протоколу щодо встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 .

Згідно з пунктом 2.2 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України до штатних ВЛК належить, зокрема, ЦВЛК.

ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом з військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України. Начальник ЦВЛК безпосередньо підпорядковується директору Військово-медичного департаменту Міністерства оборони України. Усі штатні ВЛК Збройних Сил України безпосередньо підпорядковуються начальнику ЦВЛК (пункти 2.3.1, 2.3.2 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України).

З огляду на статус ЦВЛК, її повноваження, порядок створення та підпорядкування можна зробити висновок про те, що остання не є самостійним суб`єктом, а підпорядкована Міністерству оброни України.

За загальним правилом один орган державної влади не може звертатися з позовом до іншого органу, тому що це означатиме позов держави до неї самої, за винятком передбачених процесуальним законодавством «компетенційних спорів».

Фактично Міністерство оброни України є суб`єктом владних повноважень, який звернувся до суду з позовом про оскарження рішення іншого суб`єкта владних повноважень (підпорядкованого підрозділу), однак не в межах спору про компетенцію. У рамках цих спірних правовідносин між сторонами відсутні публічно-владні управлінські відносини, жодна із сторін не надає адміністративні послуги іншій стороні, а тому неможна вважати, що позивач у справі виступає як юридична особа без статусу суб`єкта владних повноважень (органу місцевого самоврядування), щодо якої відповідачем допущено протиправну бездіяльність.

Можливість оскарження в судовому порядку рішень медико-соціальних експертних комісій передбачена у пункті 9 частини першої статті 19 КАС України. Цією ж статтею передбачено, що такі справи розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

Водночас відповідно до положень КАС України обов`язковою умовою щодо віднесення конкретної справи до юрисдикції адміністративних судів є те, що однією зі сторін у такій справі виступає суб`єкт владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції відносно особи, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною публічно-владних управлінських функцій.

Згідно з пунктом 24 Положення про медико-соціальну експертизу медико-соціальна експертна комісія видає особі, яку визнано особою з інвалідністю або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акта огляду комісії органові, у якому особа з інвалідністю перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги (щомісячного довічного грошового утримання), що призначається замість пенсії, та разом з індивідуальною програмою реабілітації - органові, що здійснює загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виписку з акта огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та потреби в наданні додаткових видів допомоги.

Відповідно до пункту 3 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальна експертиза проводиться з метою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що рішення медико-соціальних експертних комісій спрямовані на забезпечення реалізації державної політики у сфері реабілітації інвалідів, створення правових, економічних, політичних, соціально-побутових і соціально-психологічних умов для задоволення їхніх потреб у відновленні здоров`я, матеріальному забезпеченні, посильній трудовій та громадській діяльності і стосуються виключно зазначених у таких рішеннях осіб.

Отже, медико-соціальна експертна комісія є суб`єктом владних повноважень лише у вертикальних відносинах з особами, стосовно яких прийнято відповідне рішення.

При цьому основними завданнями Міністерства оборони України є, серед іншого, здійснення заходів, спрямованих на реалізацію соціально-економічних і правових гарантій військовослужбовцям, членам їх сімей та працівникам Збройних Сил, особам, звільненим у запас або відставку, а також членам сімей військовослужбовців, які загинули (померли), пропали безвісти, стали інвалідами під час проходження військової служби або потрапили в полон у ході бойових дій (війни) чи під час участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки.

З огляду на вказане колегія суддів дійшла висновку про те, що Міністерство оборони України не наділене правом на оскарження рішення Житомирської МСЕК №2, якими встановлено, що травма, поранення та захворювання ОСОБА_1 , так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велися бойові дії.

Вказане узгоджується з приписами пунктів 23-25 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, якими, зокрема, визначено порядок оскарження рішень районної, міжрайонної, міської комісії, як у позасудовому так і судовому порядку. Зокрема, за змістом цих пунктів право оскаржити зазначені рішення має особа з інвалідністю, якої це рішення стосується.

Також, зазначене відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду висловленій в постанові від 16.09.2020 року у справі №821/1524/17.

Таким чином, якщо якщо суб`єкт владних повноважень звернувся до суду без передбачених законом підстав, і це з`ясовано судом на стадії відкриття провадження, то суд відмовляє у відкритті провадження, оскільки спір не може розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Якщо ці обставини були з`ясовані судом після відкриття провадження, суд закриває провадження у справі. Розгляд таких спорів перебуває поза межами не лише адміністративних судів, а й не належить до юрисдикції жодного іншого суду.

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку про помилковість висновків суду першої інстанції щодо можливості вирішення позовних вимог Міністерства оброни України про визнання незаконною та скасування оскаржуваних рішення ЦВЛК та рішення Житомирської МСЕК №2.

Суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо права Міністерства оборони України на звернення до суду щодо оскарження рішень ЦВЛК, оформленого протоколом №2983 від 08 липня 2016 року, та Житомирської МСЕК №2 як суб`єкта правовідносин, у яких будуть застосовані такі рішення.

Відповідно до положень частини 1 статті 319 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Переглянувши судові рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що постанова Житомирського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Керуючись ст.ст. 238, 243, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року - скасувати.

Задовольнити заяву третьої особи - ОСОБА_1 .

Провадження у справі за позовом Міністерства оборони України до Житомирської обласної медико-соціальної експертної комісії №2, Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 20 жовтня 2020 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Смілянець Е. С. Сапальова Т.В.