Справа № 520/13155/19
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2020-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 р. Справа № 520/13155/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: П`янової Я.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2020, головуючий суддя І інстанції: Єгупенко В.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 15.01.2020 по справі № 520/13155/19

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 ( далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( далі ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо невиплати йому премії відповідно до п.3 наказу начальника 173 військового представництва Міністерства оборони України ( далі ВП МОУ) від 24.01.2019 №12.

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити премію відповідно до п.3 наказу начальника 173 ВП МОУ від 24.01.2019 №12.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2020 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо невиплати премії ОСОБА_1 відповідно до п.3 наказу начальника 173 ВП МОУ від 24.01.2019 №12.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію відповідно до п.3 наказу начальника 173 ВП МОУ від 24.01.2019 №12.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Харківській ОВК подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог, оскільки наказ начальника військового представництва від 24.01.2019 № 12 про преміювання ОСОБА_1 прийнятий безпідставно, кошти на виплату преміювання позивачу Командуванням Сухопутних військ Збройних Сил України ( далі ЗС України) не виділено, а грошове забезпечення військовослужбовцям військових представництв проводиться лише в межах щомісячного грошового забезпечення без врахування додаткових заохочувальних виплат.

24.02.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку із несплатою судового збору.

02.03.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження по справі № 520/13155/19 після усунення недоліків.

02.03.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду закінчено підготовку та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч. 1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства ( далі КАС України).

13.07.2020 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи № 520/13155/19, у зв`язку із звільненням судді у відставку.

15.07.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду у складі колегії: головуючого судді Любчич Л.В., суддів Спаскіна О.А., Присяжнюк О.В. справу №520/13155/19 прийнято до провадження.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено обставини, які не оспорені сторонами.

Майор ОСОБА_1 проходить військову службу у 173 ВП МОУ України на посаді провідного інженера військового представництва.

27.12.2018 МОУ видано окреме доручення №2704/з/420, згідно з яким за підсумками 2018 року відповідно до ст. 15,23,27 Дисциплінарного статуту ЗС України та ст.51 Бюджетного кодексу України ( далі БК України) дозволено заохотити одноразово премією військовослужбовців: в грудні 2018 року апарату МОУ та Генерального штабу в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення; у січні 2019 року - установ, які виконують окремі доручення апарату МОУ та Генерального штабу в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення за грудень 2018 року.

24.01.2019 на виконання вказаного доручення начальником 173 ВП МОУ видано наказ № 12, яким встановлено виплатити грошову премію у розмірі місячного грошового забезпечення за грудень 2018 року провідному інженеру майору ОСОБА_1

24.01.2019 листом за вих.№102 на адресу Харківського ОВК направлено Витяг з вказаного наказу для реалізації, де 173 ВП МОУ перебуває на грошовому забезпеченні.

28.01.2019 ІНФОРМАЦІЯ_4 листом за вих.№ 102/ВФЗ звернулося до Фінансового економічного управління Командування Сухопутних військ ЗС України та Фінансово-економічної служби оперативного командування «Схід» за роз`ясненням та направило Заявку розрахунок на фінансування для виплат грошового забезпечення з врахуванням витрат на вказану премію.

22.04.2019 у зв`язку із відсутністю відповіді від вказаних органів ІНФОРМАЦІЯ_2 листом за вих.№ 407/ВФЗ повторно направлено запит щодо фінансового забезпечення до вказаних органів.

26.11.2019 позивач з рапортом звернувся до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 про виплату заборгованості премії, яку призначено відповідно до наказу начальника 173 ВП МОУ від 24.01.2019 №12.

26.11.2019 ОСОБА_1 звернувся з рапортом до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 про видачу довідки встановленого зразка про розмір грошового забезпечення за грудень 2018 року з метою вирішення питання в судовому порядку.

На вказаний рапорт позивач відповіді від військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 не отримав.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати йому премії відповідно до наказу начальника 173 ВП МО України від 24.01.2019 №12 позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає.

Згідно з ч. 5 ст. 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011), який встановлює єдину систему соціального захисту військовослужбовців, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтею 9 Закону № 2011 встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам унормований Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260 (далі Інструкція № 260).

Відповідно до п. 31.1Інструкції № 260 командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право преміювати осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за їх особистий внесок у загальні результати служби. Командир військової частини має право позбавляти військовослужбовців премії повністю або частково.

Приписами п. 31.7 Інструкції № 260 визначено, що рішення про виплату премії, зменшення її розміру або позбавлення в повному розмірі оформлюється наказом командира військової частини на підставі поданих за командою в кінці місяця клопотань безпосередніх командирів (начальників) про виплату (позбавлення повністю або частково) премії підлеглим військовослужбовцям. У рапортах з клопотанням про позбавлення премії (повністю або частково) зазначаються конкретні причини, які стали підставою для цього.

Частиною 1ст.51 БК України передбачено, що керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських, співробітників Служби судової охорони та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування визначено Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» №551-XIV(далі Закон № 551)

Положеннями пп. в) п. 27 Закону № 551встановлено, що до офіцерів застосовуються такі заохочення - нагородження грамотою, цінним подарунком або грошовою премією.

Беручи до уваги вказані вище правові норми та враховуючи те , що наказ начальника 173 ГВП МОУ від 24.01.2019 № 12 про виплату ОСОБА_1 премії за грудень 2018 року у розмірі місячного грошового забезпечення є чинним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що невиплата премії позивачу за грудень 2018 року є незаконною.

Посилання апелянта на те, що фінансування виплати грошового забезпечення військовослужбовцям військових представництв проводиться лише в межах щомісячного грошового забезпечення без врахування додаткових заохочувальних виплат, колегія суддів відхиляє та вказує.

Відповідно до ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу №1Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи припинити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне законодавство передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 рішення від 08.11.2005, заява №63134/00).

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів зазначає, що обмежене фінансування не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування премії, що є предметом спору у даній справі.

На підставі аналізу наведених правових положень колегія суддів вважає необґрунтованими посилання відповідача на відсутність коштів на виплату премій, оскільки остання, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Також колегія суддів визнає необґрунтованими твердження апелянта щодо безпідставності наказу начальника 173 ВП від 24.01.2019 № 102 про преміювання ОСОБА_1 , оскільки відповідачем до суду не надано жодних доказів щодо скасування даного наказу.

Інші доводи апеляційної скарги на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного вище, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відтак, відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15 січня 2020 року по справі № 520/13155/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді Я.В. П`янова О.А. Спаскін