Справа № 640/17942/18
Суддя: Глущенко Яна Борисівна
Дата ухвалення: 2020-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Черпіцької Л.Т.,

секретаря Суркової Д.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Родхог» до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Родхог» (далі - позивач, ТОВ «Родхог») звернулось у суд з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 17 жовтня 2018 року, яким на товариство накладено штраф у розмірі 6800,00 грн., за здійснення продажу алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці без статуса суб`єкта господарювання громадського харчування.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач безпідставно притягнув його до відповідальності, оскільки факт споживання алкоголю не підтверджений.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2020 року позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду, Головне управління Державної податкової служби у місті Києві подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та не дослідження всіх обставин у справі, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що здійснювати продаж алкогольних напоїв на розлив має право виключно суб`єкти господарювання громадського харчування. Позивач до таких суб`єктів не належить, а тому здійснення продажу алкогольного напою на розлив проводиться у порушення вимог законодавства та тягне накладення стягнення.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження згідно пункта 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з таких підстав.

Судом установлено, що співробітниками ГУ ДФС у м. Києві проведено фактичну перевірку позивача з питань додержання вимог законодавства, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

За результатами перевірки 27 вересня 2018 року складено акт, в якому зазначено, що у магазині позивача здійснюється реалізація алкогольних напоїв, а саме: придбано 0,5 л. пиво Львівське на розлив для споживання на місці, вартістю 10,10 грн. за 0,5 л., що підтверджується фіскальним чеком РРО від 18 вересня 2018 року №64.

Оскільки позивач не має статуса суб`єкта громадського харчування, контролюючий орган дійшов висновку про порушення ним вимог статті 153 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

У зв`язку з виявленням зазначеного порушення, 17 жовтня 2018 року ГУ ДФС у м. Києві прийняло податкове повідомлення - рішення № , яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 6800,00 грн.

Уважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Постановляючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено факт продажу алкогольних напоїв на розлив саме для споживання на місці суб`єкта господарювання.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР з наступними змінами і доповненнями у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №481/95-ВР).

Відповідно до статті 1 цього Закону роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб39єктах господарювання громадського харчування.

За приписами частини 6 статті 153 Закону України №481/95-ВР продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Відповідальність за порушення норм Закону України №481/95-ВР щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами передбачена положеннями статті 17.

Так, наведеною правовою нормою передбачено, що за порушення вимог статті 153 цього Закону до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів в сумі 6800грн.

Роздрібна торгівля алкогольними напоями врегульована також Правилами роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 року №854 (далі - Правила).

Відповідно до абзаца 2 пункта 2 Правил роздрібна торгівля алкогольними напоями - діяльність з продажу алкогольних напоїв безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших закладах ресторанного господарства.

Роздрібна торгівля алкогольними напоями здійснюється через спеціалізовані підприємства, в тому числі фірмові, спеціалізовані відділи (секції) підприємств з універсальним асортиментом продовольчих товарів, а також заклади ресторанного господарства.

Пунктом 22 Правил встановлено, що продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці здійснюється тільки закладами ресторанного господарства та спеціалізованими відділами підприємств, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що торгівля алкогольними напоями на розлив з метою їх споживання на місці дозволена лише суб`єктам господарювання, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Позивач як суб`єкт підприємницької діяльності не відноситься до суб`єктів господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів та мають право реалізовувати алкогольні напої на розлив для споживання на місці. Зазначений факт визнається учасниками.

Кваліфікуючою ознакою складу правопорушення, передбаченого статтею 153 Закону України №481/95-ВР, є продаж алкогольних напоїв на розлив саме для споживання на місці.

Проте, під час розгляду справи відповідачем не доведено належними доказами факта продажу алкогольних напоїв на розлив саме для споживання на місці.

При цьому, суд першої інстанції звернув увагу, а відповідач не спростував, що в магазині відсутні облаштовані місця для вживання пива.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про недоведеність з боку відповідача належними доказами складу правопорушення, передбаченого статтею 153 Закону України №481/95-ВР, та як наслідок відсутність підстав для застосування фінансових санкцій.

На підтвердження правомірності спірного рішення відповідач посилається на те, що продаж пива на розлив для споживання на місці, підтверджується фіскальним чеком від 18 вересня 2018 року №64.

Проте, фіскальний чек не є належним доказом у контексті розглядуваного порушення, є платіжним документом, який підтверджує факт реалізації алкогольного напою.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що поведінка позивача не була спрямована на продаж пива на розлив саме для споживання на місці, а тому підстави для накладення стягнення відсутні.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 06 серпня 2020 року у справі №812/81/17.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункта 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з дотриманням норм чинного матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 33, 34, 243, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Я.Б. Глущенко

Судді О.Є. Пилипенко

Л.Т. Черпіцька