Справа № 320/7021/19
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/7021/19 Суддя (судді) першої інстанції: Колеснікова І.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г. В.

суддів: Мєзєнцева Є.І., Парінова А.Б.

за участю секретаря Скидан С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області

на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року

у справі №320/7021/19 (розглянуто в порядку письмового провадження)

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Головного управління Національної поліції в Київській області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Броварський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Київській області

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (надалі - відповідач, ГУ НП в Київській області), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 28.10.2019 №2361 у частині накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 11.11.2019 №618 о/с у частині накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції;

- поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , лейтенанта поліції, на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області (ідентифікаційний код юридичної особи - 40108616) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) середнього заробітку за час вимушеного прогулу з моменту незаконного звільнення і до дня винесення судом рішення про поновлення на посаді.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає на безпідставність та протиправність прийняття оскаржуваних наказів з огляду на відсутність встановлення вини позивача у вчиненні дисциплінарного проступку за наявності лише порушеного кримінального провадження, в якому не ухвалено обвинувального вироку, чим порушено необхідний баланс між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовано застосовані відносно позивача заходи дисциплінарного впливу.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 28.10.2019 №2361 у частині накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 11.11.2019 №618 о/с у частині накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Поновлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , лейтенанта поліції, на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Київській області (ідентифікаційний код юридичної особи - 40108616) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 20.11.2019 (наступний день з звільненням) до 15.06.2020 (день винесення судом рішення про поновлення позивача на посаді) без урахування обов`язкових податків та зборів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , лейтенанта поліції, на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області та в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Київській області (ідентифікаційний код юридичної особи - 40108616) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць без урахування обов`язкових податків та зборів.

Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням відповідачем (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність рішення суду, порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугувало те, що 24.09.2019 року позивач скоїв дії, які підпадають під визначення дисциплінарного проступку, а саме: одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій з використанням наданої їм влади та службового становища, що призвело до значного розголосу у засобах масової інформації, що призвело до значного зниження авторитету поліції серед населення.

Апелянт наголошує, що вчинений позивачем проступок є несумісним з проходженням служби в поліції. Однак, задовольняючи позовні вимоги суд вказав, що вину позивача у вчиненні правопорушення, передбачений Кримінальним кодексом України, не доведено, оскільки остаточне рішення по кримінальному провадженню №0000298 не прийняте. Проте, такі висновки суду першої інстанції є помилковими, оскільки предметом службового розслідування було порушення позивачем службової дисципліни, що не залежить від наявності чи відсутності остаточного вироку суду по кримінальному провадженню. Упередженість та неправильність визначення предмету спору з боку суду стало наслідком, що судове рішення містить обґрунтування незакінченого кримінального провадження та повною відсутністю аналізу, дослідження та оцінки доказів щодо вчинення дисциплінарного проступку ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції й прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції при винесенні рішення норм матеріального права.

Представник позивача та позивач у судовому засіданні заперечували проти апеляційної скарги та просили, залишити без змін рішення першої інстанції.

Представник третьої особи, у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315, статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга апелянта підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог скасуванню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що Згідно послужного списку, лейтенант поліції ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , проходив з 22.06.2018 службу на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Броварського ВП.

Відповідно до інформаційної довідки заступника начальника Головного управління Національної поліції в Київській області підполковника поліції Кирила Андрєєва "Про отримання неправомірної вигоди окремими працівниками Броварського ВП ГУНП в Київській області", 25.09.2019 до Головного управління з Броварського ВП ГУ надійшла інформація про затримання оперуповноважених відділу кримінальної поліції Броварського ВП ГУ НП в Київській області, зокрема, лейтенанта поліції ОСОБА_1 . Як зазначено в довідці, у ході попередньої перевірки встановлено, що 25.09.2019 близько 18:20 год. по вул. Міхновського, 40 в м. Бровари Київської області працівниками ГВ БКОЗ ГУ СБУ у м. Києві та Київській області спільно з працівниками прокуратури Київської області та Територіального управління ДБР, розташованого у м. Києві, в рамках досудового розслідування кримінального провадження №000298 від 25.09.2019, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, під час отримання неправомірної вигоди у розмірі 13200 грн. від громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за непритягнення останнього до кримінальної відповідальності, за вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, було затримано ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Працівниками Територіального управління ДБР, розташованого у м. Києві під час проведення огляду місця події, в кишені куртки ОСОБА_1 виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 13200 грн. (66 купюр номіналом по 200 грн.). Вказані працівники поліції затримані в порядку статті 208 КПК України. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували поза службою у цивільному одязі та без вогнепальної зброї.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Київській області - полковника поліції Андрія Нєбитова від 27.09.2019 №2130 "Про призначення службового розслідування" призначено службове розслідування за фактом можливих порушень службової дисципліни оперуповноваженими відділу кримінальної поліції Броварського ВП ГУНП в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 та лейтенантом поліції ОСОБА_1 .

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва задоволено клопотання слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління ДБР, розташованого у м. Києві, погодженого прокурором прокуратури Київської області про відсторонення від посади підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, ОСОБА_1 у кримінальному провадженні №0000298 від 25.09.2019, та відсторонено позивача від посади оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Броварського ВП ГУ НП в Київській області.

За наслідками проведеного службового розслідування начальником Головного управління Національної поліції в Київській області - полковником поліції А. Нєбитовим затверджено 17.10.2019 висновок службового розслідування.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Київській області - полковника поліції А. Нєбитова від 28.10.2019 №2361 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області" за порушення службової дисципліни, яке виявилось у порушенні вимог статті 3, пункту 1 статті 8, пункту 3 статті 11, підпунктів 1, 2 та 3 пункту 1 статті 18, статті 64 Закону України "Про Національну поліцію", статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15.03.2018 за №2337-VIII, що виразилося у здійсненні вчинку, який призвів до значного розголосу у засобах масової інформації факту причетності до вчинення кримінальних правопорушень діючих працівників правоохоронних органів та зменшення авторитету поліції у суспільстві, оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Броварського ВП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Київській області - полковника поліції А. Нєбитова від 11.11.2019 №618 о/с "По особовому складу" лейтенанта поліції ОСОБА_1 оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Броварського відділу поліції звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).

Вважаючи протиправними накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності та про звільнення зі служби в поліції, позивач звернувся з позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Законом №580-VIII встановлено спеціальну норму, яка передбачає звільнення поліцейського з посади за вчинення кримінального правопорушення, вина у вчиненні якого має бути визнана обвинувальним вироком суду (стаття 62 Конституції України). При цьому статтею 70 Закону №580-VIII передбачено правові підстави для відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади), зокрема відносно поліцейського щодо якого здійснюється кримінальне провадження (частина третя).

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково, з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України "Про Національну поліцію" визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Статтею 19 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (надалі - Дисциплінарний статут), службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, зокрема, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

Принципи етики для працівників МВС визначають Правила етичної поведінки поліцейських, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 №1179, відповідно до яких, зокрема, поліцейські повинні неухильно дотримуватись положень Конституції та законові України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку. Також, за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику. Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним.

Частиною 1 статті 59 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно статті 64 Закону України "Про Національну поліцію" особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту:

«Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Відповідно до статей 11, 12, 13 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом, забороняється.

Згідно статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

У разі вчинення поліцейським більше двох дисциплінарних порушень проводиться одне службове розслідування. Якщо протягом проведення службового розслідування поліцейським вчинено інший дисциплінарний проступок, розпочинається нове службове розслідування.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

У пункті 1 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2018 року № 893 (надалі - Порядок № 893) зазначено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до положень п. 1, 4,7 розділу V Порядку № 893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія (п. 2 розділу VІ Порядку № 893).

Положеннями статті 19 Дисциплінарного статуту встановлено, що у висновку за результатами службового розслідування зазначаються, зокрема: документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Згідно з приписами розділу VІ та VІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Висновок службового розслідування затверджує керівник, який його призначив, або особа, яка виконує обов`язки керівника.

Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно статті 21 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.

Перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.

Статтею 22 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби.

За відсутності на службі без поважних причин поліцейського, до якого застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади чи звільнення із служби в поліції, таке дисциплінарне стягнення виконується, а витяги з наказів про застосування та виконання дисциплінарного стягнення надсилаються рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. У такому разі днем ознайомлення поліцейського із зазначеними наказами є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення їх поліцейському, до якого застосовано дисциплінарне стягнення, або повнолітньому члену сім`ї такого поліцейського.

Підстави звільнення зі служби в поліції визначені частиною першою статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", відповідно до якої поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України (пункт 6).

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувані накази Головного управління Національної поліції в Київській області від 28.10.2019 року №2361 про притягнення лейтенанта поліції ОСОБА_1 оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Броварського відділу поліції до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади та Головного управління Національної поліції в Київській області від 11.11.2019 року №618 о/с про звільнення лейтенанта оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_1 зі служби в поліції прийнято за результатами службового розслідування за фактами порушення службової дисципліни поліцейськими Броварського відділу поліції ГУНП, що відображено у висновку службового розслідування від 17 жовтня 2019 року.

Під час проведення службового розслідування відносно позивача встановлено та відображено у висновку службового розслідування від 17 жовтня 2019 року наступне: «що 24.09.2019 близько 14:00, ОСОБА_1 разом з іншим поліцейським, перебуваючи неподалік магазину "Варус", який розташований за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Гагаріна, 16, підійшли до громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Працівники поліції представилися та запропонували останньому пройти поверхневу перевірку, на що ОСОБА_3 погодився та виклав речі з кишені.

Під час проведення огляду, поліцейські виявили у ОСОБА_3 поліетиленовий пакет з наркотичною речовиною та вказали проїхати з ними до Броварського ВП ГУНП в Київській області, для проведення обшуку.

У цей же час, у працівників поліції ОСОБА_1 та іншої особої виник злочинний умисел, спрямований на отримання від ОСОБА_3 неправомірної вигоди за уникнення ним кримінальної відповідальності за незаконне зберігання наркотичного засобу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_1 та іншою особою від`їхали разом з ОСОБА_3 у напрямку бульвару Незалежності в м. Бровари, де на майданчику для паркування автомобілів повідомили йому, що він може уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушенні шляхом нескладання ними відповідних процесуальних документів та невиклику слідчо-оперативної групи Броварського ВП ГУ, у разі передачі їм неправомірної вигоди у сумі 20000 грн. ОСОБА_3 розуміючи, що він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за незаконне зберігання наркотичної речовини, погодився на вимоги працівників поліції та повідомив останнім, що у нього при собі лише 4500 грн., які він може надати.

Після чого ОСОБА_3 передав поліцейським ОСОБА_1 та іншій особі, яка була разом з позивачем, неправомірну вигоду у сумі 4500 грн. поліцейські, в тому числі і ОСОБА_1 вказали про необхідність надання іншої частини суми грошових коштів, у зв`язку з чим приблизно о 18.34 24.09.2019 ОСОБА_3 у присутності ОСОБА_1 з власної банківської карти за допомогою банкомату "Приват Банк" за адресою: м. Бровари, бульвар Незалежності, 12, зняв готівкові кошти у сумі 2800 грн., які відразу передав ОСОБА_1 .

У подальшому ОСОБА_1 незаконно вилучив у ОСОБА_3 паспорт громадянина України виданий на його ім`я № НОМЕР_3 , ідентифікаційний код № НОМЕР_4 та повідомив, що поверне їх в обмін на грошові кошти в сумі 13000 грн., які необхідно було надати о 13.00 25.09.2019.

25.09.2019 близько 19:20 поліцейські, в тому числі і ОСОБА_1 , прибули до місця проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , де отримали від останнього, який діяв під контролем правоохоронних органів, неправомірну вигоду у сумі 13200 гривень. Після чого поліцейських, в тому числі і ОСОБА_1 , було затримано в порядку статті 208 КПК України, а у ході особистого обшуку ОСОБА_1 було виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 13200 грн.

У ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні поліцейським, в тому числі і ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, а саме у одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій з використанням наданої їй влади та службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням.

Окрім того, у ході проведення службового розслідування встановлено, що факт причетності до вчинення кримінальних правопорушень діючих працівників правоохоронних органів (ГУНП в Київській області), а саме до одержання службовою особою неправомірної вигоди, призвів до значного розголосу у засобах масової інформації, що призвело до значного зниження авторитету поліції серед населення.

Зі змісту письмових пояснень від 01.10.2019 вбачається, що на підставі статті 63 Конституції України ОСОБА_1 відмовився надавати письмові пояснення.

Таким чином, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось в порушенні вимог ст. 3, п. 1 ст. 8, п. 3 ст. 11, пп. 1, 2, 3 п. 1 ст. 18, ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та призвів до розголошенню у засобах масової інформації

З аналізу наведених вище норм слідує, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку є повне доведення вини особи в ході службового розслідування, метою якого є з`ясування обставин вчинення дисциплінарного порушення, уточнення ступеня вини особи.

У цьому контексті слід звернути увагу на те, що за етимологічним значенням дискредитація (від французького слова discrediter - підривати довіру) - це підрив довіри когось, приниження чиєїсь гідності, авторитету, що тісно пов`язані з морально-етичними нормами.

Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та, власне, органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Отже, дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів внутрішніх справ і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18 грудня 2019 року по справі №813/3279/17 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Дискредитація Національної поліції полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби. Вчинення дій, що дискредитують органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Вказана позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12 квітня 2018 року у справі № 815/3636/15, у якій суд зазначив, що поняття «дискредитація» перебуває у тісному зв`язку із поняттям «дотримання морально-етичних норм» та передбачає дії, спрямовані на порушення правил професійної етики та моралі, закріплених у нормативно-правових актах спеціального законодавства, які пред`являються до осіб під час здійснення ними службових функцій та у повсякденному житті. Такі проступки самі по собі або у сукупності підривають довіру та авторитет органів внутрішніх справ в очах громадськості і є несумісним із подальшим проходженням служби, що зумовлює застосування до працівників органів внутрішніх справ, який вчинив діяння, несумісне з посадою, найсуворішого стягнення - звільнення зі служби. Дискредитація звання рядового та начальницького складу є окремою підставою для звільнення, яке не пов`язано із вчиненням правопорушення та набрання чинності рішенням суду.

При цьому, колегія суддів Верховного Суду у постанові від 07 лютого 2020 року по справі №260/1118/18 зазначила, що наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в органах внутрішніх справ, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 66 Положення №114 у разі встановлення службовою перевіркою дій, що підривають довіру та авторитет органів внутрішніх справ і їх працівників в очах громадськості і є несумісним із подальшим проходженням служби.

Колегія суддів враховує, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням ст. 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 6 жовтня 1982 року у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 7 жовтня 1987 року у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована п. 2 ст. 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Дана позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2018 року по справі № 800/508/17, у постанові Верховного Суду від 29 травня 2018 року по справ №800/508/17, у постанові від 12.12.2018 року по справі №803/1907/16, у постанові від 17.07.2019 року по справі № 806/2555/17 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугувало те, що 24 вересня 2019 року позивач скоїв дії, які підпадають під визначення дисциплінарного проступку: недотримання законодавства, порушення норм професійної та службової етики, одержання службовою особою неправомірної вигоди, призвів до значного розголосу у засобах масової інформації, що призвело до значного зниження авторитету поліції серед населення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що вину позивача у вчиненні правопорушень не доведено, оскільки остаточне рішення по кримінальному провадженню №0000298 не прийняте.

Вчинення дисциплінарного проступку є окремою підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, оскільки предметом службового розслідування було порушення позивачем службової дисципліни, що не залежить від наявності чи відсутності остаточного вироку суду по кримінальному провадженню. В даному випадку, звільнення позивача відбулось у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення за вчинення дисциплінарного проступку.

Щодо посилання позивача у відзиві на апеляційну скаргу та суду першої інстанції на порушення статті 62 Конституції України, то колегія суддів вважає такі необґрунтованими, оскільки суд не вирішує питання обґрунтованості обвинувачення в межах кримінального провадження.

Колегія суддів також враховує висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 07.02.2020 року по справі №260/1118/18, від 08.08.2019 року по справі № 804/3447/17, від 29.05.2018 року по справі №800/508/17, від 02.10.2019 року по справі № 804/4096/17, згідно яких застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням усіх обставин вчинення дисциплінарного проступку та не погребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Враховуючи зазначені обставини і докази у їх сукупності, колегія суддів вважає, що накладене на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції повністю відповідає тяжкості вчинених ним у сукупності проступків, обставинам, за яких їх скоєно, та співмірно із заподіяною ним шкодою суспільним інтересам, у зв`язку з чим застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби є законним, правомірним та обґрунтованим, пропорційним та за даних обставин справедливим, оскільки ОСОБА_1 вчинив дії, які є несумісними з проходженням служби в поліції та суперечать змісту присяги працівника Національної поліції України, Правил етичної поведінки поліцейських, проігнорував вимоги Дисциплінарного статуту та Закону №580-VIII.

З урахуванням суспільного резонансу та загального уявлення суспільства про поліцейського як носія влади, вчинений позивачем дисциплінарний проступок унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Колегія суддів звертає увагу, що у висновку службового розслідування не зазначено обставин, які пом`якшують відповідальність за вчинені порушення службової дисципліни. Інших доказів позивачем суду не надано та матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 23.09.2019 року №2335 про притягнення лейтенанта оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади та наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від від 11.11.2019 року №618 о/с про звільнення лейтенанта оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_1 зі служби в поліції не підлягають скасуванню, оскільки такі прийнято відповідачем у межах наданих повноважень та у спосіб, визначений законом, при цьому жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки службового розслідування, позивачем ані під час його проведення, ані під час судового розгляду справи надано не було.

У задоволенні інших позовних вимог, які є похідними від вимог про скасування спірних наказів, також слід відмовити.

Відповідно до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу апелянта задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Частиною 1 ст. 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга апелянта підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статями 9, 34, 242, 243, 246, 250, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області - задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст. ст. 329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови буде складено протягом п`яти днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя: Г. В. Земляна

Судді: Є. І. Мєзєнцев

А. Б. Парінов

Повний текст постанови складено 28 жовтня 2020 року.