Справа № 947/20399/20
Суддя: Куриленко О. М.
Дата ухвалення: 2020-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

_____________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-а/947/143/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.10.2020 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого суді Куриленко О.М.

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

представника позивача Бендатого А.М.,

представника відповідача Васьовчик О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Судноплавна компанія «Укрферрі» до Одеського прикордонного загону про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

22 липня 2020 року позивач звернувся суду з адміністративним позовом, в якому просив: постанову №2138/000051 про правопорушення, пов`язане зі здійсненням перевізником міжнародних перевезень від 14.07.2020 року - визнати протиправною та скасувати. Стягнути з Одеського прикордонного загону (військова частина 2138) Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Судноплавна компанія «Укрферрі» (65014, м. Одеса, пров. Сабанський. 4-А, п/р НОМЕР_1 в АБ «Південний», м. Одеса, 65059. вул. Краснова, 6/1, МФО 328209, ) судові витрати у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 коп.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, постанова №2138/000051 про правопорушення, пов`язане зі здійсненням перевізником міжнародних перевезень від 14.07.2020 року, є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на те, що притягнення ТОВ «Укрферрі» до відповідальності як перевізника на судні «Kaunas» є помилковим; постанова не містить жодних посилань на нормативні документи чи міжнародні угоди, які б вимагали наявності в ID-card фотокартки, ґрунтується на недостовірних фактах та позивач не був вчасно повідомлений про місце і час розгляду справи.

Вищевказане і стало приводом для звернення до суду.

Ухвалою судді від 23.07.2020 року провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання.

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Судноплавна компанія «Укрферрі» - Бендатий Артур Михайлович у судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі, з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача Одеського прикордонного загону Васьовчик Олександр Васильович у задоволенні позову просив відмовити, вказуючи на його необґрунтованість та безпідставність.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 30 червня 2020 року інспектором прикордонної служби майстром групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби «Чорноморськ» (тип А) відділу прикордонної служби «Чорноморськ» старшим прапорщиком ОСОБА_1 було складено протокол № 2/38/000051 про правопорушення, пов`язане з міжнародним пасажирським перевезенням.

14 липня 2020 року начальником Одеського прикордонного загону підполковником ОСОБА_2 була винесена постанова № 2138/000051 про правопорушення, пов`язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень, на підставі якої накладено на ТОВ «Судноплавна компанія «Укрферрі» штраф у розмірі 17 000 гривень за порушення вимог ст..ст. 187, 187-1 Кодексу торговельного мореплавства України.

Суть правопорушення: 30.06.2020 року о 12 год. 00 хв., сполученням „Карасу (Туреччина) - Чорноморськ Україна)", ТОВ «Судноплавна компанія «Укрферрі» на т/х «KAUNAS» перевезено через Державний кордон України в міжнародний пункт пропуску для морського та паромного сполучення „Чорноморський морський порт" без належних документів для в`їзду в /країну два пасажира, а саме: громадянина Туреччини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який(а) під час проходження паспортного контролю пред`явив(ла) ID-card Туреччини № НОМЕР_2 , дійсна до 18.03.2027 року, в якій була відсутня фотокартка пред`явника, що не надає право на перетинання державного кордону України та громадянина Туреччини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який(а) під час проходження паспортного контролю пред`явив(ла) ID-card Туреччини № НОМЕР_3 , дійсна до 18.03.2027, року в якій була відсутня фотокартка пред`явника, що не надає право на перетинання державного кордону України.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 187-1 Кодексу торговельного мореплавства України під час міжнародного морського перевезення пасажир зобов`язаний мати належним чином оформлені документи для в`їзду до держави прямування, транзиту та пред`явити їх перевізнику на його вимогу. Перед початком міжнародного морського перевезення пасажира перевізник зобов`язаний перевірити наявність у пасажира документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, та відмовити у перевезенні пасажиру, який на його вимогу не пред`явив необхідні документи.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» підприємства (їх об`єднання), установи, організації, фізичні особи - підприємці, які здійснюють міжнародні пасажирські перевезення (далі - перевізники), за невиконання обов`язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажира через державний кордон України без необхідних документів, несуть відповідальність у вигляді штрафу від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожного такого пасажира, але не більше двадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за одне перевезення.

Згідно зі статтею 1 Афінської конвенції про перевезення морем пасажирів та їх багажу 1974 року (ратифікованої Законом України від 15 липня 1994 року № 115/94-ВР): а) «перевізник» означає особу, якою або від імені якої укладено договір перевезення, незалежно від того, чи здійснюється фактично перевезення ним самим чи замінюючим перевізником.

Відповідно до Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 року № 1710- VI перевізник це - будь-яка фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт діяльність із перевезення пасажирів чи (та) вантажів через державний кордон.

З матеріалів справи вбачається, що 24 липня 2019 року між ТОВ «Укрферрі» (Менеджер) та ТОВ «GM LOGISTIC» (Грузія, м. Тбілісі, пр. А. Казбегі, 12А) (Судновласник) була укладена Стандартна угода про судовий менеджмент кодова назва «Шипмен 98» (надалі за текстом «Шипмен»). Згідно зі ct. З Частини II вказаної угоди Менеджер зобов`язаний виконувати послуги щодо судна «Kaunas» як агент від імені та за дорученнями судновласника.

Відповідно до ст. 7 Частини II менеджер здійснює збір доходів та сплату витрат від імені судновласників. Згідно зі ст. 8.1 судновласники сплачують менеджеру його послуги у якості менеджерів.

Статтею 1000 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчиняти від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Таким чином, при збиранні фрахту (плати за перевезення) з пасажирів на судні «Kaunas» ТОВ «Укрферрі» діяло від імені та за рахунок ТОВ «GM LOGISTIC», тобто виступало агентом/менеджером, а відповідно судновласником/перевізником є ТОВ «GM LOGISTIC», а не ТОВ «Укрферрі», як вказується Відповідачем. Тому притягнення ТОВ «Укрферрі» до відповідальності як перевізника на судні «Kaunas», на думку суду, є помилковим.

За наявною у ТОВ «Укрферрі» інформацією, реалізацію квитків - збір плати за перевезення пасажирів від імені та за рахунок ТОВ «GM LOGISTIC» на судні «Kaunas», окрім ТОВ «Укрферрі» здійснюють також інші агенти. Зокрема, видача квитків та оформлення в порту Карасу громадян Туреччини Dine Omer та Dine Kemal було здійснено компанією Inchcape Shipping Services Deniz Acentaligi Nak. Tic. A.S. як агентами ТОВ «GM LOGISTIC» в Туреччині.

Відповідно до ч. 4 ст. 1 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» перевізник звільняється від відповідальності, передбаченої цією статтею, якщо доведе, що документи, надані йому пасажиром перед початком міжнародного пасажирського перевезення, дали йому достатні підстави вважати, що пасажир мав документи, необхідні для в`їзду до держави прямування, транзиту

Відповідно до п. 4 Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Турецької Республіки про внесення змін до Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Турецької Республіки про умови взаємних поїздок громадян від 14.03.2017 року Додаток до Угоди, Перелік документів, які видаються громадянам Турецької Республіки, було доповнено таким: «6. Посвідчення особи громадянина Турецької Республіки (заповнення машино зчитуваної зони здійснюється відповідно до рекомендацій (ІКАО) Doc 9303 та його чинних додатків).»

При перетині кордону неповнолітні громадяни Туреччини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пред`явили дійсні ID-card Туреччини, в яких були відсутні фотокартки пред`явника, що, на думку Відповідача, не надає право на перетинання державного кордону. При цьому жодних посилань на нормативні документи чи міжнародні угоди, які б вимагали наявності в ID-card фотокартки оскаржувана постанова не містить.

Частиною 2 статті 1 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» передбачено, що за наказом уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону України перевізник зобов`язаний вивезти пасажира, якому через відсутність необхідних документів відмовлено у в`їзді в Україну, до держави, з якої пасажира було привезено, або до держави, яка видала йому паспортний документ, або знайти інший спосіб вивезення такого пасажира за межі території України.

Відповідно до протоколу №2138/000051 про правопорушення, пов`язане з міжнародним пасажирським перевезенням, від 30.06.2020 року та постанови №2138/000051 про правопорушення, пов`язане зі здійсненням перевізником міжнародних перевезень, від 14.07.2020 року перевезення пасажирів через державний кордон України в міжнародний пункт пропуску для морського та поромного сполучення «Чорноморський морський порт» без належних документів для в`їзду в Україну мало місце 30.06.2020 року о 12 год. 00 хв. Відповідно до Заяви про факти (Statement of facts) від 01.07.2020 року та таймшиту т/х «Каунас» був пришвартований до причалу порту Чорноморськ 29.06.2020 року близько 17 год. 30 хв. Прикордонний контроль та висадка пасажирів були здійснені з 19.45 до 21.45, а 30.06.2020 року о 12.00 на судно вже завантажувались автомобілі.

Також суд погоджується з тим, що Позивач не був вчасно повідомлений про місце і час розгляду справи, в зв`язку з чим його представник не мав змоги бути на ньому присутнім та заявляти свої доводи, а також заслухати та спростувати доводи Відповідача. Вказане підтверджується штемпелем з вхідним номером Позивача за 15.07.2020 року на супровідному листі до протоколу №2138/000051 від 30.06.2020 року, а також листом Одеського обласного вузла спеціального зв`язку від 20.07.2020 року №275, згідно з яким лист від Відповідача з протоколом №2138/000051 від 30.06.2020 року було вручено Позивачу 15.07.2020 року о 10 год. 25 хв., тобто на наступний день після розгляду справи Відповідачем.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» справа про правопорушення розглядається в присутності представника перевізника. В разі його відсутності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне сповіщення представника про місце і час розгляду справи і якщо від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду. Представник перевізника, який бере участь у розгляді справи, має право: знайомитися з матеріалами справи та робити з них витяги; давати пояснення; подавати докази та брати участь у їх дослідженні; заявляти клопотання; користуватися правовою допомогою; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову у справі до суду.

Відсутність його представника при розгляді справи про правопорушення, пов`язане зі здійсненням перевізником міжнародних перевезень, призвело до однобічного її розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» постанову про накладення штрафу, що прийнята посадовою особою, зазначеною у статті 2 цього Закону, може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до місцевого суду за місцезнаходженням відповідного органу охорони державного кордону України, рішення якого є остаточним.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд наголошує на тому, що в силу статті 280 КУпАП обов`язок встановити обставини, що мають значення для правильного вирішення справи покладається на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладені обставини, положення чинного Закону та матеріали справи, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки жодні докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

При таких обставинах, із наявних у справі доказів суд дійшов висновку, що Одеським прикордонним загоном в порушення ч. 2 ст. 2 КАС України прийнята постанова про притягнення на ТОВ «Судноплавна компанія «Укрферрі» до адміністративної відповідальності не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без ретельного збору та дослідження матеріалів, що мають доказове значення у справі, із передчасним висновком про доведеність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, чим порушені права останнього.

Відповідно до положень ст.139 КАС України, судом при вирішенні спору розподіляються судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 2102 гривень.

Керуючись ст. 19, 62 Конституції України, Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень», ст.ст. 2-14, 19-20, 22, 26, 31, 42, 44, 46, 72-77, 118, 159, 160, 162, 192, 199, 227-228, ч.4 ст.229, 241-246, 257-262, 286, п.10 Перехідних Положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Судноплавна компанія «Укрферрі» до Одеського прикордонного загону про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Постанову №2138/000051 про правопорушення, пов`язане зі здійсненням перевізником міжнародних перевезень від 14.07.2020 року - визнати протиправною та скасувати.

Стягнути з Одеського прикордонного загону (військова частина 2138) Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (місцезнаходження: 65121, м. Одеса, вул. Левітана, 113, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Судноплавна компанія «Укрферрі» (65014, м. Одеса, пров. Сабанський. 4-А, п/р ІВ AN НОМЕР_4 в АБ «Південний», м. Одеса, 65059. вул. Краснова, 6/1, МФО 328209, ) судові витрати у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Куриленко О. М.