Справа № 420/1492/20
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2020-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2020 р.м. ОдесаСправа № 420/1492/20
Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Одеса;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

12.05.2020 року;

Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Шляхтицького О.І.

За участю: секретаря - Іщенка В.О.

представника апелянтів - Кисельова О.М.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - Рось В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України, Ізмаїльського управління Головного управління ДПС в Одеській області про зобов`язання утриматись від вчинення певних дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила зобов`язати Державну податкову службу України не вносити про ОСОБА_1 інформацію до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, використовуючи цифрові ідентифікатори (ідентифікаційний номер, серія та номер паспорту, номер облікової картки платника податків та інші форми) та зберегти форму обліку платників податків за: прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації - згідно дії норм ст.ст. 28, 294, 296 ЦК України; зобов`язати Головне управління Державної податкової служби в Одеській області вести облік ОСОБА_1 як платника податків без застосування цифрового ідентифікатора (ідентифікаційного номера, серії та номера паспорту, номера облікової картки платника податків та інших форм), а саме: за прізвищем іменем та по батькові, роком народження і за місцем реєстрації та знищити інформацію про ОСОБА_1 у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів, яка була надана інспекції під час реєстрації даних податковими органами, та зобов`язати Ізмаїльське управління Головного управління ДПС в Одеській області (структурний підрозділ ГУДПС в Одеській області) зробити у паспорті ОСОБА_1 на стор. 7 або 8, або 9 запис про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора та завірити підпис відповідальної особи круглою гербовою печаткою.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач на підставі своїх релігійних переконань звертався до контролюючих органів із заявами, в яких ставилось питання щодо подальшого податкового обліку як платника податків без застосування цифрового кодифікатора та здійснення відповідного обліку за прізвищем іменем та по батькові, роком народження і за місцем реєстрації із внесенням таких даних до паспорта громадянина України. Позивач вказує, що ведення обліку платника податків за правилами ст.ст. 63, 70 Податкового кодексу України, а саме на підставі даних серії та номеру паспорту громадянина України, його цифровий ідентифікатор не знищується, чим порушується принцип конфіденційності інформації про особу, створюються умови втручання у приватне життя людини, порушення права на збереження своєї релігійної самобутності тощо. З огляду на те, що передбачений податковим законодавством альтернативний спосіб обліку платника податків за серією та номером паспорту фактично є тотожнім обліку за індивідуальним податковим номером, суперечить віросповіданню позивача, а відповідачі відмовляють у реалізації його прав у заявлений спосіб, позивач вимушений звернутись до суду із цим позовом та ставити питання про зобов`язання контролюючих органів вчинити відповідні дії в судовому порядку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року адміністративний позов задоволено. Суд зобов`язав Державну податкову службу України не вносити про ОСОБА_1 інформацію до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, використовуючи цифрові Ідентифікатори (ідентифікаційний номер, серія та номер паспорту, номер облікової картки платника податків і інші форми) та зберегти за позивачем форму обліку платників податків за: прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації - згідно з дії норм ст.ст. 28, 294, 296 ЦК України. Зобов`язав Головне управління Державної податкової служби в Одеській області вести ОСОБА_1 як платника податків без застосування цифрового ідентифікатора (ідентифікаційного номера, серії та номера паспорту, номера облікової картки платника податків і інших форм), а саме: за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження і за місцем реєстрації та знищити інформацію про ОСОБА_1 у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів, яка була надана інспекції під час реєстрації даних податковими органами та зобов`язав Ізмаїльське управління Головного управління ДПС в Одеській області (структурний підрозділ ГУДПС в Одеській області) зробити у паспорті ОСОБА_1 на стор. 7 або 8, або 9, запис про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового ідентифікатора та завірити підпис відповідальної особи круглою гербовою печаткою.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що досліджені під час розгляду справи довідки про те, що позивач є прихожанкою Свято-Георгійовського Храму, роздруківки висновків експертів щодо небезпеки ідентифікаційного номера платника податків тощо, а також зміст положень ст.ст. 28, 294, 296 Цивільного кодексу України, ст.ст. 19, 22, 32, 35 Конституції України дають достатні правові підстави відповідачам для виключення та не внесення відомостей про особу позивача до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, враховуючи, що через свої релігійні переконання позивач відмовляється від прийняття реєстраційного номера, а також проставленні у паспорті позивача відмітки про наявність у неї права здійснювати будь-які платежі фізичних осіб-платників податків за прізвищем, ім`ям та по-батькові, датою народження та місцем проживання та знищити інформацію про позивача у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів, яка була надана інспекції під час реєстрації даних податковими органами.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення у повному обсязі.

В апеляційній скарзі Головне управління ДПС в Одеській області та Державна податкова служба України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просять скасувати судове рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянти, зокрема, посилаються на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулює спірні правовідносини, та помилково не враховано, що право позивача на податковий облік як особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, реалізоване у повному обсязі шляхом ведення вказаного обліку за прізвищем, ім`ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта. Вказані обставини свідчать про те, що відповідачі діють законно та обґрунтовано і порушень діючого законодавства не допускають. Разом з цим, апелянти зазначають про те, що за правилами ч. 5 ст. 262 КАС України суд має розглянути справу з повідомленням сторін, зокрема, за наявності відповідного клопотання учасника справи. Отже, залишення без задоволення відповідної заяви відповідача вплинуло на всебічність вирішення спору.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач посилається на необґрунтованість доводів апелянтів, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність обставин для скасування судового рішення.

Судом першої інстанції встановлено та як підтверджується матеріалами справи, позивач є прихожанкою Свято-Георгійовського Храму.

Облік позивача як платника податків з 19.11.2019 року за його заявою здійснюється в окремому Державному реєстрі за серією та номером паспорту громадянина України відповідно до п. 63.6 ст. 63 Податкового кодексу України, про що 31.08.2018 року у його паспорті Серії НОМЕР_1 проставлено відповідну відмітку.

В жовтні та грудні 2019 року позивач зверталась до ГУ ДФС в Одеській області, Ізмаїльського управління Головного управління ДПС в Одеській області та Державної фіскальної служби України із заявами, в яких, зважаючи на свої релігійні переконання (є віруючою, прихожанкою Української православної церкви), ставилось питання про здійснення в подальшому обліку як платника податків та інших обов`язкових платежів під власним ім`ям (прізвище, ім`я та по-батькові) згідно ст.ст. 28, 294, 296 Цивільного кодексу України; проставлення у паспорті відмітки про наявність права здійснювати будь-які платежі без номера із засвідченням підписом відповідальної особи круглою гербовою печаткою (згідно ст. 63 Податкового кодексу України); не внесення інформації до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків без згоди фізичної особи-платника податків (згідно ст. 35 Конституції України та ст. 6 ЗУ "Про захист персональних даних"); внесення на стор. 7 або 8 або 9 запису про наявність права здійснювати будь-які платежі без цифрового кодифікатора із засвідченням підписом відповідальної особи круглою гербовою печаткою.

Розглянувши вказану заяву, ГУ ДПС в Одеській області у задоволенні вимог позивача відмовлено, про що повідомлено листом від 26.12.2019 року №6828/К/15-32-52-16-10.

Так, Управління зазначило, що порядок реалізації особою права на відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки визначений приписами ст.ст. 63, 70 Податкового кодексу України, Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків. З огляду на те, що релігійні переконання не звільняють особу від конституційного обов`язку сплачувати податки і збори, взяттю на облік підлягають всі платники податків, а для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, податковий облік ведеться за прізвищем, ім`ям, по батькові і серією та номером паспорта громадянина України, обставини для внесення змін у порядок обліку позивача не вбачається.

Також, у відповіді на заяву Державна податкова служба України своїм листом від 06.12.2019 року №1831/К/99-00-02-02-01-14 повідомила, що станом на 19.11.2019 року позивач перебуває на обліку в окремому Державному реєстрі за прізвищем, ім`ям, по батькові та серією і номером паспорта громадянина України. З огляду на приписи ст.ст. 63, 70 Податкового кодексу України контролюючі органу не мають повноважень щодо ведення обліку платників податків у іншому порядку, за іншими формами, способами або видами.

Не погоджуючись із порядком ведення обліку платника податків, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п.п. 63.1, 63.2 ст. 63 Податкового кодексу України облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків.

За правилами п. 63.5 ст. 63 Податкового кодексу України всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.

Фізичні особи - підприємці та особи, які мають намір провадити незалежну професійну діяльність, підлягають взяттю на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п. 63.6 вказаної статті Податкового кодексу України облік платників податків у контролюючих органах ведеться за податковими номерами.

Порядок визначення податкового номера встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться за прізвищем, ім`ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта. У паспортах зазначених осіб контролюючими органами робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта. Порядок внесення відмітки визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до п. 70.1 ст. 70 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків.

До Державного реєстру вноситься інформація про осіб, які є: громадянами України; іноземцями та особами без громадянства, які постійно проживають в Україні; іноземцями та особами без громадянства, які не мають постійного місця проживання в Україні, але відповідно до законодавства зобов`язані сплачувати податки в Україні або є засновниками юридичних осіб, створених на території України.

Облік фізичних осіб - платників податків, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім`ям, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки.

Згідно із п.п. 70.2, 70.3 ст. 70 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) до облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься така інформація: прізвище, ім`я та по батькові; дата народження; місце народження (країна, область, район, населений пункт); місце проживання, а для іноземних громадян - також громадянство; серія, номер свідоцтва про народження, паспорта (аналогічні дані іншого документа, що посвідчує особу), ким і коли виданий.

До інформаційної бази Державного реєстру включаються такі дані про фізичних осіб: джерела отримання доходів; об`єкти оподаткування; сума нарахованих та/або отриманих доходів; сума нарахованих та/або сплачених податків; інформація про податкову знижку та податкові пільги платника податків.

За правилами п. 70.5 ст. 70 Податкового кодексу України фізична особа - платник податків незалежно від віку (як резидент, так і нерезидент), для якої раніше не формувалася облікова картка платника податків та яка не включена до Державного реєстру, зобов`язана особисто або через законного представника чи уповноважену особу подати відповідному контролюючому органу облікову картку фізичної особи - платника податків, яка є водночас заявою для реєстрації в Державному реєстрі, та пред`явити документ, що посвідчує особу.

Фізична особа - платник податків, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов`язана особисто подати відповідному контролюючому органу повідомлення та документи для забезпечення її обліку за прізвищем, ім`ям, по батькові і серією та номером паспорта, а також пред`явити паспорт.

Фізична особа подає облікову картку фізичної особи - платника податків або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) до контролюючого органу за своєю податковою адресою, а фізична особа, яка не має постійного місця проживання в Україні, - контролюючому органу за місцем отримання доходів або за місцезнаходженням іншого об`єкта оподаткування.

Для заповнення облікової картки фізичної особи - платника податків використовуються дані документа, що посвідчує особу. Для заповнення повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) використовуються дані паспорта.

Наведені правові норми податкового законодавства кореспондуються із приписами Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 року №822.

Разом з цим, відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 року №822, реєстрація фізичних осіб у Державному реєстрі проводиться, зокрема, в порядку внесення до паспорта фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган, відмітки про право здійснювати будь-які платежі за серією та/або номером паспорта.

Згідно із п. 1 Розділу ІV Положення від 29.09.2017 року №822 Державний реєстр формується на основі Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів.

Складовою частиною Державного реєстру є окремий реєстр Державного реєстру, до якого вноситься інформація про фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією та/або номером паспорта.

Відповідно до п.п. 1, 2, 3, 4, 7, 8, 9 Розділу VIII Положення від 29.09.2017 року №822 фізична особа, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов`язана особисто подати до відповідного контролюючого органу Повідомлення за формою N 1П (додаток 8), яке є водночас заявою для обліку в окремому реєстрі Державного реєстру, та пред`явити паспорт або документ, на підставі якого оформлюється паспорт вперше. У разі зміни прізвища, імені чи по батькові особа, крім паспорта, пред`являє свідоцтво про шлюб (за наявності), свідоцтво про розірвання шлюбу (за наявності), свідоцтво про зміну імені (за наявності).

Облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім`ям, по батькові (за наявності), серією та/або номером паспорта. До паспортів зазначених осіб вноситься відмітка, яка свідчить про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та/або номером паспорта.

Фізична особа подає Повідомлення до контролюючого органу за своєю податковою адресою (місцем проживання) або до будь-якого контролюючого органу у разі, якщо фізична особа перебуває за межами населеного пункту проживання.

Для заповнення Повідомлення використовуються дані паспорта та інших документів, які подаються у разі зміни паспортних даних або оформлення паспорта вперше.

Після отримання підтвердження щодо можливості внесення відмітки за зверненням фізичної особи, яка подала Повідомлення, відповідний контролюючий орган вносить до паспорта у формі книжечки відмітку про право здійснювати будь-які платежі за серією та/або номером паспорта, форму якої наведено в додатку 9 до цього Положення.

Після внесення до паспорта відмітки відповідний контролюючий орган формує та надсилає до ДФС повідомлення щодо дати внесення до паспорта такої відмітки (із зазначенням серії та/або номера паспорта) для взяття особи на облік в окремому реєстрі Державного реєстру. Датою взяття на облік в окремому реєстрі Державного реєстру вважається дата внесення відмітки до паспорта.

ДФС у разі надходження такого повідомлення вносить до окремого реєстру Державного реєстру запис із зазначенням дати внесення відмітки та дати внесення запису до цього реєстру.

До паспорта у формі картки інформація про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків вноситься відповідно до законодавства, яким регулюється питання ведення Єдиного державного демографічного реєстру.

Для внесення під час оформлення паспорта у формі картки інформації про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків відповідний контролюючий орган надає особі повідомлення про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків за формою, наведеною в додатку 10 до цього Положення, для подання її до відповідного територіального органу / територіального підрозділу ДМС.

Аналіз наведених норм показав, що для здійснення обліку фізичних осіб-платників податків, які через свої релігійні переконання в установленому законом порядку відмовились від використання ідентифікаційного номера - використовується прізвище, ім`я, по батькові, а також серія та номер паспорта. Облік таких осіб ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім`ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта громадянина України.

Відповідно до положень ст. 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність.

Право на свободу релігії закріплено і у статті 9 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Водночас, свобода сповідувати свою релігію або переконання підлягає лише таким обмеження, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах громадської безпеки, для охорони публічного порядку, здоров`я чи моралі або захисту прав і свобод інших людей (ч. 2 ст. 9 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод).

Частиною 4 ст. 35 Конституції України врегульовано, що ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань.

У статті 19 Основного Закону України закріплено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів враховує, що за приписами пунктів 63.1, 63.2 та 63.3 статті 63 ПК України, облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків.

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Зазначені положення Податкового кодексу України є обов`язковими до застосування суб`єктами владних повноважень, а саме відповідачами на час виникнення спірних правовідносин та спрямовані на забезпечення встановленого Конституцією та Законами України публічного порядку.

Таким чином, викладені обставини спростовують доводи позивача відносно того, що норми чинного законодавства, які передбачають ведення обліку фізичних осіб-платників податків, які через свої релігійні переконання в установленому законом порядку відмовились від використання ідентифікаційного номера, не лише за прізвищем, ім`ям та по батькові, датою народження та місцем народження, а й за серією та номером паспорта порушують право позивачки на свободу релігії, яке охороняється Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Колегія суддів враховує, що позивач, будучи віруючою та прихожанкою Української Православної Церкви, реалізувала, в передбаченому законом порядку, своє право на відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків через свої релігійні переконання, і контролюючий орган у її паспорті проставив відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта.

При цьому, Податковим кодексом України не передбачено можливості виключення або невнесення відомостей про особу до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків у випадку якщо через свої релігійні переконання такі особи відмовляються від прийняття реєстраційного номера, а навпаки, передбачено ведення обліку таких осіб в окремому реєстрі Державного реєстру фізичних осіб - платників податків за прізвищем, ім`ям, по батькові та серією і номером паспорта.

Такі висновки узгоджуються з практикою Європейського суду з прав людини, висловленої у Рішенні від 3 грудня 2009 року № 40010/04 у справі «Тамара Скугар та інші проти Росії», яка стосувалась відмови віруючих православної церкви від ідентифікації у податкових правовідносинах за номером. Суд зазначив, що захищаючи особисту сферу, стаття 9 Конвенції не завжди гарантує право поводити себе у публічній сфері життя так, як того вимагають релігійні погляди. Держава, розробляючи та застосовуючи власні внутрішні процедури, не може залежати від точки зору окремих громадян, яка базується на їх релігійних віруваннях. Суд дійшов висновку, що спосіб організації державної податкової бази даних з використанням індивідуальних номерів платників податків не є втручанням держави у реалізацію права заявниці на свободу релігії, гарантованого статтею 9 Конвенції.

Наведене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 25 липня 2018 року по справі №823/198/16, від 12 грудня 2019 року по справі №820/261/16, від 14 травня 2020 року по справі №806/4867/15.

Натомість, не підлягають застосуванню у цій справі правові висновки Верховного Суду у постанові від 19 вересня 2018 року по справі №806/3265/17, оскільки не стосуються подібних правовідносин.

З огляду на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідно до ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України, Ізмаїльського управління Головного управління ДПС в Одеській області про зобов`язання утриматись від вчинення певних дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити у повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 27.10.2020 року.

Головуючий суддя: О.В. Єщенко

судді: О.О. Димерлій

О.І. Шляхтицький