Справа № 420/3070/20
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2020-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/3070/20
Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Катран» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Катран» до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У квітні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Катран» (далі ТОВ «Катран») звернулось до суду першої інстанції з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі ГУ ДПС у Миколаївській області) в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення (форми «С») від 28.08.2019 року №4 про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності на суму 250 000 грн., за платежем штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

В обґрунтування заявлених вимог, товариство пояснило, що контролюючим органом замість рішення про застосування фінансових санкцій безпідставно прийнято податкове повідомлення-рішення, що не відповідає вимогам «Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року № 790 (далі Порядок №790).

Далі позивач зазначає, що податкове повідомлення-рішення прийнято неуповноваженим органом, а саме: ГУ ДФС у Миколаївській області, оскільки на момент його прийняття (28.08.2019 року) було вже утворено ГУ ДПС у Миколаївській області.

Останнє на чому зупиняє свою увагу позивач це те, що ним, 01.07.2019 р., відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та палива» від 19.12.1995 року №481/95-ВР, направлялись заяви з пакетом документів на отримання ліцензій на окрему роздрібну торгівлю паливом. За таких умов, відсутність своєчасного прийнятого механізму, не доведення до регіональних ГУ ДФС областей організаційних заходів щодо порядку видачі ліцензій, призвело до несвоєчасного отримання ТОВ «Катран» ліцензій та, відповідно, накладення штрафу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року, розглянутого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у задоволенні позову відмовлено.

Вирішуючи спір по суті та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем здійснено роздрібну торгівлю пальним 03 липня 2019 року без відповідної ліцензії, чим порушено вимоги статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 року № 481/95-ВР (далі Закон №481/95). У зв`язку з виявленим порушенням, на думку суду першої інстанції, до суб`єкта господарювання правомірно накладені штрафні санкції за абз.9 ч.2 ст. 17 наведеного Закону.

При цьому суд відзначив, що позивач достеменно знав про відсутність у нього ліцензії на право роздрібної торгівлі паливом, проте свідомо продовжив його продаж після 01.07.2019 року, а тому жодної об`єктивної причини не застосовувати санкції у суб`єкта владних повноважень не було.

Суд першої інстанції не погодився з доводами позивача про недотримання контролюючим органом форми прийнятого рішення про застосування штрафних фінансових санкція, а також про його прийняття неуповноваженим органом, указуючи на те, що такі доводи не відповідають правовим нормам, що регулюють спірні правовідносини, а також фактичним обставинам справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ТОВ «Катран» просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, товариство, крім тих доводів, що були вказані в позові, додатково зазначило, що до 01.07.2019 року у контролюючого органу не було функцій щодо здійснення ліцензування діяльності пального. Такі функції контролюючому органу надано лише з 01.07.2019 року, тобто з дня, коли при здійсненні роздрібного продажу пального за відсутності ліцензії наступала відповідальність у вигляді штрафу.

На думку апелянта, Держава штучно створила для добросовісних платників податків перешкоди в господарюванні, що призвело до накладення штрафу на позивача.

Апелянт вважає, що визначення з 01.07.2019 року територіальних органів ДПС органами ліцензування діяльності з торгівлі пальним та невстановлення для суб`єкта господарювання строку для приведення діяльності у відповідність до вимог закону, є порушенням вищевказаного балансу та допущення непропорційності.

Відповідач, скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, зазначає про необґрунтованість її доводів та просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Так, відповідач, зокрема, зазначає, що, згідно листа Державної фіскальної служби України №17014/7/99-99-12-01-01-17 від 30.05.2019 року, у позивача була можливість звернутися до контролюючого органу з поданням документів на розгляд для отримання відповідної ліцензії за місцем роздрібної торгівлі пальним з 12 червня 2019 року та отримати її з 01.07.2019 року. Однак такою можливістю позивач не скористався.

Обставини справи.

ТОВ «Катран» перебуває на обліку в ГУ ДПС в Одеській області та зареєстроване, як юридична особа 10.06.2004 року.

Основним видом економічної діяльності позивача є роздрібна торгівля пальним.

Законом України від 23 листопада 2018 року № 2628-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» внесено зміни, зокрема, до Закону №481/95, відповідно до яких з 01.07.2019 року запроваджено ліцензування діяльності усіх суб`єктів господарювання, які здійснюють виробництво, зберігання, оптову та роздрібну торгівлю пальним.

З урахуванням зазначених змін, відповідно до ст. 15 Закону № 481/95 роздрібна торгівля пальним здійснюються суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії.

ТОВ «Катран», на дату запровадження ліцензування права на роздрібну торгівлю пальним, тобто на 01.07.2019 року, мало на балансі мережу автозаправних станцій в кількості 45 одиниць.

Так, 01.07.2019 року, на виконання умов Закону №481/95, позивач подав до контролюючого органу заяви, з пакетом документів, на отримання ліцензій на окрему роздрібну торгівлю паливом по АЗС.

При цьому, згідно п.44 Витягу з державного реєстру щодо отриманих ліцензій вбачається, що 10.07.2019 року контролюючим органом видано позивачу ліцензію на право роздрібної торгівлі терміном з 10.07.2019 по 10.07.2024 року за місцем здійснення діяльності: 57453, Миколаївська область, Березанський район, с. Коблеве, вул. Одеська, буд. 1/А, вказане також підтверджується наявною в матеріалах справи копією ліцензії (а.с.28).

У період з 03.07.2019 року по 05.07.2019 року контролюючим органом проведена фактична перевірка ТОВ «Катран», за місцем здійснення діяльності, з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, пальним.

Під час проведення перевірки встановлено факт реалізації бензину А-95 в кількості 7,41 л. по ціні 26,98 грн./л на загальну суму 199,92 грн. без ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, чим порушено вимоги ч.20 ст. 15 Закону №481/95.

За результатами проведеної перевірки, контролюючим органом складений акт (довідка) перевірки №110/14-29-40-01/32935905 від 05.07.2019 року (а.с.16-19).

На підставі даного акту, ГУ ДПС у Миколаївській області винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 28.08.2019 року №4 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 250 000 грн. у зв`язку з встановленням порушення ч.20 ст. 15 Закону №481/95 (а.с.13).

Позивач, не погоджуючись з наведеним вище податковим повідомленням-рішенням, оскаржив його в адміністративному порядку до ДПС України.

15.11.2019 року ДПС України рішенням №9687/6/99-00-08-05-05 «Про результати розгляду скарги» залишила податкове повідомлення-рішення без змін, а скаргу без задоволення (а.с.25-27).

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції та висновків суду першої інстанції.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, а також перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон №481/95.

Відповідно до статті 1 цього Закону роздрібна торгівля діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування.

ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Законом України від 23 листопада 2018 року №2628-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» (далі Закон №2628-VIII) внесено зміни, зокрема, і у статтю 15 Закону №481/95. Цією статтею визначено правила імпорту, експорту, оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, пальним та зберігання пального.

Даний Закон №2628-VIII набрав чинності з 01.01.2019 року.

Відповідно до внесених змін, з 01.07.2019 року запроваджено ліцензування діяльності усіх суб`єктів господарювання, які здійснюють виробництво, зберігання, оптову та роздрібну торгівлю пальним.

Згідно з ст. 15 Закону №481/95, зокрема, встановлено, що ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на п`ять років.

Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання, до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

Суб`єкти господарювання отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону №481/95 за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Так, згідно абз. 9 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95 до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, зокрема, у разі роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії 250 000 грн.

Обставини справи свідчать про те, що 03 липня 2019 року ТОВ «Катран» здійснив реалізацію бензину А-95 в кількості 7,41 л. по ціні 26,98 грн/л на загальну суму 199,92 грн. без ліцензії, яка дає право на це.

Таку ліцензію позивачу було видано 10 липня 2019 року за його заявою, яка була подана 01 липня 2019 року, тобто в межах 20 календарних днів з дня отримання відповідної заяви. Вказане позивачем не заперечується.

Отже, є встановленими обставини, що на момент фактичної перевірки, ТОВ «Катран» здійснювало роздрібну торгівлю без наявності відповідної ліцензії.

Пояснюючи причини, за яких ТОВ «Катран» повинно бути звільнено від відповідальності, останнє, вказує, що лише з 01.07.2019 року у нього з`явилась можливість звернутись до контролюючого органу із заявою про отримання ліцензії, а враховуючи 20-ти денний строк її розгляду, вважає, що Держава штучно створила, для добросовісних платників податків, перешкоди в господарюванні, що призвело до накладення штрафу на позивача. Неможливість звернення в більш ранній період, позивач обґрунтовує, відсутністю таких функції у органів податкової служби до 01.07.2019 року.

Надаючи оцінку даним доводам апелянта, колегія суддів бажає зазначити таке.

Державна фіскальна служба України 30.05.2019 року направила Головним управлінням ДФС в областях та м. Києві лист № 17014/7/99-99-12-01-01-17, яким роз`яснила порядок отримання ліцензії, зокрема, і на роздрібну торгівлю пальним.

Серед іншого, у цьому листі зазначено, що ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним та на право зберігання пального або рішення про відмову в їх видачі видається заявнику не пізніше 20 календарних днів з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. Суб`єкти господарювання можуть подати документи на розгляд до органу ліцензування для отримання відповідних ліцензій (на адресу Головних управлінь ДФС в областях та м. Києві за місцем розташування місць зберігання та роздрібної торгівлі пальним) починаючи з 12.06.2019 року. При цьому головні управління ДФС в областях та м. Києві мають видавати зазначені ліцензії суб`єктам господарювання починаючи з 01.07.2019 року.

Отже, з вищевикладеного вбачається, що починаючи з 12.06.2019 року суб`єкти господарювання могли подати документи на розгляд до органу ліцензування для отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним та на право зберігання пального. Розгляд відповідних документів має тривати не більше 20 календарних днів з дня одержання відповідних документів, а орган ліцензування має видавати зазначені ліцензії починаючи з 01.07.2019 року.

Позивач подав відповідні документи для отримання ліцензії 01 липня 2019 року та отримав її 10 липня 2019 року, тобто в межах 20 календарних днів з дня одержання відповідних документів органом ліцензування.

Водночас позивач не надав доказів щодо вжиття заходів до ГУ ДФС у Миколаївській області для отримання відповідної ліцензії за місцем роздрібної торгівлі пальним з 12 червня 2019 року, задля того щоб отримати відповідну ліцензію з 01 липня 2019 року.

Посилання апелянта на те, що про вказаний вище лист Державної фіскальної служби України від 30.05.2019 року позивач не міг знати, оскільки такий лист адресований контролюючим органам, не приймається судом апеляційної інстанції.

Так, Закон №2628-VIII, який запроваджує з 01.07.2019 року ліцензування діяльності усіх суб`єктів господарювання, які здійснюють виробництво, зберігання, оптову та роздрібну торгівлю пальним, набрав чинності з 01.01.2019 року.

Тобто, ТОВ «Катран», яке з 2004 року займається торгівлею пальним, з 01 січня 2019 року знало про те, що з 01 липня 2019 року за роздрібну торгівлю пальним без ліцензії наступає відповідальність у вигляді штрафу.

У зв`язку з цим, позивач мав право звернутися до контролюючого органу за отриманням індивідуальної податкової консультації, яка б роз`яснила, яким чином отримати ліцензію, саме з 01 липня 2019 року.

Поряд з цим, слід зазначити, що лист Державної фіскальної служби України від 30.05.2019 року був опублікований в засобах масової інформації та позивач мав можливість дізнатися про нього.

Є правильним зауваження суду першої інстанції, що позивач знав про відсутність у нього ліцензії на право роздрібної торгівлі паливом, проте свідомо продовжив продаж після 01.07.2019 року.

Наступним доводом апеляції є те, що контролюючим органом замість рішення про застосування фінансових санкцій безпідставно прийнято податкове повідомлення-рішення.

Відповідаючи на даний довід апеляції колегія суддів виходить з такого.

Приписи статті 17 Закону №481/95 не встановлюють форми та вимоги до рішень про застосування санкцій за порушення законодавства, яке регулює обіг спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального.

Такі норми містить Порядок №790. Зокрема, додатком до цього Порядку визначено форму рішення про застосування фінансових санкцій, яке виноситься в разі виявлення порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального.

У свою чергу, відповідно до пункту 10 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України (Перехідні положення) нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, Державної податкової адміністрації України та інших центральних органів виконавчої влади, прийняті до набрання чинності цим Кодексом на виконання законів з питань оподаткування, та нормативно-правові акти, які використовуються при застосуванні норм законів про оподаткування (в тому числі акти законодавства СРСР), застосовуються в частині, що не суперечить цьому Кодексу, до прийняття відповідних актів згідно з вимогами цього Кодексу.

Враховуючи викладене, будь-які норми, що прийняті до набрання чинності Податковим кодексом України або одночасно з ним, можуть застосовуватися лише в частині, що не суперечить нормам цього Кодексу. Зазначене стосується також і норм, які регулюють повноваження контролюючих органів у розумінні Податкового кодексу України.

Згідно з п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Зазначена вище норма в імперативному порядку зобов`язує контролюючий орган визначити суму грошових зобов`язань за штрафними санкціями платнику податків в тому разі, якщо таким платником порушено норми законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідний орган.

Визначений законодавчою нормою обов`язок контролюючого органу є безумовним і виникає в тому разі, коли контролюючим органом виявлено відповідні порушення, що тягнуть за собою застосування до платника податків штрафних санкцій.

Статтею 113 Податкового кодексу України передбачено, що штрафні (фінансові) санкції застосовуються також і за порушення вимог іншого, крім податкового законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладено на контролюючі органи.

Отже, обов`язком контролюючих органів у розумінні Податкового кодексу України є визначення суми грошових зобов`язань у вигляді штрафних санкцій за порушення норм іншого, крім податкового, законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладений на контролюючі органи.

Зазначене поширюється також і на санкції за порушення норм законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, оскільки контроль за дотриманням відповідних норм покладено на відповідний контролюючий орган.

Крім того, варто зазначити, що згідно з п.1 Розділу 2 Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 28.12.2015 року № 1204 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.01.2016 року за № 124/28254 (далі - Порядок №1204), контролюючий орган визначає суму нарахування (зменшення) грошових, податкових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, що передбачені Кодексом або іншим законодавством, і складає податкове повідомлення-рішення у випадках перелічених у цьому пункті.

Відповідно до п.2 Розділу 2 Порядку №1204, відповідний структурний підрозділ контролюючого органу складає податкове повідомлення-рішення за такими формами: «С» - у разі застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та/або пені за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, в тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з пп. 14.1.157 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Аналіз викладених норм законодавства свідчить про те, що контролюючий орган правомірно прийняв саме податкове-повідомлення рішення за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів, оскільки його прийняття передбачає Податковий кодекс.

Останнім доводом апеляції є те, що податкове повідомлення-рішення прийнято неуповноваженим органом, а саме: ГУ ДФС у Миколаївській області, оскільки на момент його прийняття було вже утворено ГУ ДПС у Миколаївській області.

Не погоджуючись з цим доводом, колегія суддів зазначає таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року №227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» покладено початок створенню Державної податкової служби України, на яку покладається частина функцій Державної фіскальної служби України (крім правоохоронної та митної), що ліквідується.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 року №537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» постановлено реорганізувати територіальні органи Державної фіскальної служби України шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби згідно відповідного переліку. Також установлено, що територіальні органи Державної фіскальної служби, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної податкової служби.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №682-р вирішено про можливість забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року №227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на Державну податкову службу.

Ураховуючи наказ Державної податкової служби України від 28.08.2019 року №36 «Про початок діяльності Державної податкової служби України», наказом ГУ ДПС у Миколаївській області від 29.08.2019 року №5 розпочато виконання ГУ ДПС у Миколаївській області функцій і повноважень ГУ ДФС у Миколаївській області.

Отже, з 29.08.2019 року ГУ ДПС у Миколаївській області розпочало виконання функцій і повноважень ГУ ДФС у Миколаївській області.

Водночас податкове повідомлення-рішення №4 підписано першим заступником начальника Головного управління ДФС у Миколаївській області 28.08.2019 року, а тому його прийняття та підписання керівником Головного управління ДФС у Миколаївській області є правомірним.

З огляду на те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, є підстави, відповідно до ст. 316 КАС України для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас частина 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції ухвалено рішення у справі незначної складності та, яка була розглянута за правилами спрощеного провадження, відсутні підстави для його касаційного оскарження.

Керуючись статтями 308, 311, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Катран» залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Катран» до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 26.10.2020 року.