Справа № 420/7105/20
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2020-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/7105/20

Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю.В.. Дата і місце ухвалення: 28.09.2020р., м.Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, третя особа, яка не заявляє позовних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Приморський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки м. Одеса про визнання протиправною відмови в наданні статусу ветерана військової служби, зобов`язання видати посвідчення та нагрудний знак «Ветерана військової служби», -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив суд визнати протиправною відмову Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в наданні ОСОБА_1 статусу ветерана військової служби, зобов`язати Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки видати ОСОБА_1 посвідчення та нагрудний знак «Ветерана військової служби».

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що ОСОБА_1 строкову військову службу проходив саме в підрозділах Збройних Сил колишнього Союзу PCP та України. Інвалідом війни II групи став в наслідок травми, пов`язаної з виконання обов`язків військової служби, що підтверджується витягом з протоколу Військово-лікарської комісії Південного регіону Міністерства оборони України, у якому зазначено, що травма рядового пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Таким чином контузія, внаслідок якої позивач став інвалідом війни II групи, сталася під час виконання ним обов`язків військової служби, а не праці в органах Міністерства внутрішніх справ. Крім того, згідно з відміткою у військовому квитку, ОСОБА_1 звільнено з військової служби на підставі наказу Міністерства оборони. Також, записи у військовому квитку свідчать, про те що позивача було призвано на строкову військову службу ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після звільнення з військової служби у 1992 році взято на військовий облік Жовтневим РВК м. Одеса Міністерства оборони України. Вказані обставини, на думку позивача, свідчать, що його було призвано та він проходив саме військову службу, а не був співпрацівником Міністерства внутрішніх справ.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо належного розгляду заяви ОСОБА_1 від 07.07.2020р. про видачу посвідчення «Ветеран військової служби».

Зобов`язано Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.07.2020р. про видачу посвідчення «Ветеран військової служби», за результатами розгляду якої прийняти відповідне рішення з урахуванням вимог Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», та Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знаку «Ветеран військової служби», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999року №1601.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування судом обставин справи, просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року та прийняти по справі нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В своїй скарзі позивач зазначає, що судом першої інстанції в супереч приписів ст. 164 КАС було прийнято до уваги доводи відзиву на адміністративний позов, що був поданий відповідачем з порушенням встановленого п`ятнадцятиденного строку з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

Також, апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про передчасність вимог про визнання протиправною відмови Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в наданні позивачу статусу ветерана військової служби та зобов`язання вручення посвідчення та нагрудного знаку «Ветеран військової служби» вказуючи, що в супереч твердженню суду першої інстанції, що відповідачем не було розглянуто заяву ОСОБА_1 про видачу посвідчення та нагрудного знаку «Ветеран військової служби», заяву не лише було розглянуто, а позивачу було відмовлено в задоволенні вказаної заяви, обґрунтовуючи відмову виключно тим, що останній не проходи військову службу в Міністерстві оборони України, а був співробітником Міністерства внутрішніх справ.

Крім того, позивач в апеляційній скарзі підкреслює, що він є інвалідом війни ІІ групи внаслідок контузії підчас виконання ним обов`язку військової служби, що підтверджується витягом з протоколу Військово лікарської комісії Південного регіону Міністрерства оборони України та зазначає, що ним були надані відповідачу всі необхідні документи для видачі йому посвідчення та нагрудного знаку «Ветеран військової служби», а відтак, в останнього були відсутні жодні законні та обґрунтовані підстави для відмови в задоволенні вказаної заяви.

Апелянт зазначає, що оскаржуване рішення не може вважатися ефективним способом захисту порушеного права позивача, адже у разі повторної відмови в задоволенні заяви позивача, останній знову буде змушений звертатися до суду для відновлення порушеного права.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеса із заявою від 07.07.2020р. щодо видачі посвідчення «Ветеран військової служби» відповідно до вимог п.2 ст.5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

За результатами розгляду вищеозначеної заяви ОСОБА_1 від 07.07.2020р. Приморським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки м. Одеса на ім`я заявника надіслано Лист від 16.07.2020р. №СЗ/2497, яким адресата повідомлено, що документи ОСОБА_1 направлено до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для розгляду заяви по суті, однак, 15.07.2020р. повернуто до Приморського РТЦК та СП м. Одеси з відмовою.

Відповідно до Листа Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 15.07.2020р. №6222, надісланого останнім на ім`я Військового комісара Приморського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеса, ОСОБА_1 звільнено зі служби в органах Міністерства внутрішніх справ України - 17 окремої конвойної бригади Внутрішніх військ МВС України (вч НОМЕР_1 ). Правонаступник - Національна гвардія України, вч НОМЕР_2 , у зв`язку з чим у Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки відсутні повноваження для вирішення питання щодо видачі посвідчення та нагрудного знаку «Ветеран військової служби» колишньому співпрацівнику Міністерства внутрішніх справ України.

Не погодившись з означеними Листами Приморського районного територіального центру комплектування, та соціальної підтримки м. Одеса, Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, викладеними у вказаних Листах від 16.07.2020р. №СЗ/2497, від 15.07.2020р. №6222, позивач ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з того, що на даному етапі суд позбавлений процесуальної можливості приймати рішення за умови відсутності перевірки, не надання оцінки, та не встановлення певних обставин суб`єктом владних повноважень з окреслкеного питання, адже в межах спірних правовідносин Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, у встановленому законом порядку не розглянуто заяву ОСОБА_1 від 07.07.2020р. щодо видачі посвідчення та нагрудного знаку «Ветеран військової служби» та не надано оцінки на предмет відповідності вказаного звернення позивача вимогам Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знаку «Ветеран військової служби», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999року №1601. Відтак, заява позивача підлягає розгляду повноважним органом на відповідність вимогам закону.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов висновку про передчасність позовних вимог про визнання протиправною відмови Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в наданні ОСОБА_1 статусу ветерана військової служби та похідних від неї вимог щодо видачі ОСОБА_1 посвідчення та нагрудного знаку «Ветерана військової служби», оскільки Лист Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 15.07.2020р. №6222 не містить відомостей щодо видачі чи відмови у видачі посвідчення «Ветеран військової служби».

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 1, 5 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» ветеранами військової служби, ветеранами органів внутрішніх справ, ветеранами Національної поліції, ветеранами податкової міліції, ветеранами державної пожежної охорони, ветеранами Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранами служби цивільного захисту, ветеранами Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України визнаються громадяни України, які бездоганно прослужили на військовій службі, в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України 25 і більше років у календарному або 30 та більше років у пільговому обчисленні (з яких не менше 20 років становить вислуга у календарному обчисленні) і звільнені в запас або у відставку відповідно до законодавства України або колишнього Союзу РСР чи держав СНД; які бездоганно прослужили на військовій службі 20 і більше років у календарному або 25 та більше років у пільговому обчисленні і звільнені з військової служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1601 від 30 серпня 1999 року затверджено Порядок видачі посвідчення і вручення нагрудного знаку «Ветеран військової служби» (далі - Порядок № 1601).

Відповідно до п. 1 Порядку № 1601 посвідчення та нагрудні знаки «Ветеран військової служби» видаються (вручаються) особам, які набули статусу ветеранів військової служби відповідно до Закону України «Про статус ветеранів військової служби та їх соціальний захист».

Пунктом 3 Порядку № 1601 передбачено, що підставою для видачі посвідчення і вручення нагрудного знаку «Ветеран військової служби» є один з таких документів: - наказ про звільнення з військової служби в запас або у відставку; - довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності I чи II групи, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; - посвідчення про нагородження медаллю «Ветеран Вооруженных Сил СССР».

Згідно з п. 4 Порядку № 1601 посвідчення та нагрудний знак «Ветеран військової служби» вручаються ветеранові військової служби або за його дорученням рідним чи іншим особам військовими комісаріатами та органами пенсійного забезпечення Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, МВС, Управління державної охорони, Адміністрацією Держспецзв`язку за місцем проживання ветерана, за що одержувач посвідчення та нагрудного знаку розписується у відповідному обліковому документі.

Відповідно до п. 2.8 Інструкції з організації роботи із соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей у Міністерстві оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 937 від 31 грудня 2014 року на обласні військові комісаріати покладаються, зокрема, керівництво та контроль за роботою районних військових комісаріатів із соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, а також здійснення перевірок цієї роботи щодо дотримання ними вимог законодавства; розгляд заяв і скарг з питань соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, що надходять до військового комісаріату, а також прийом громадян, які звернулися з цих питань; організація та проведення роботи з роз`яснення особам, звільненим з військової служби, та членам їх сімей законодавства з питань соціального забезпечення та пільг, установлених для них чинним законодавством, проведення зборів пенсіонерів, консультацій, оформлення наочних посібників, виступи в періодичній пресі тощо.

Згідно аргументів та доводів апеляційної скарги, у межах розгляду цієї справи, спірним є питання способу захисту порушених прав ОСОБА_1 .

Судом першої інстанції було встановлено, що Приморським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки м. Одеса на ім`я заявника було надіслано Лист від 16.07.2020р. №СЗ/2497, яким адресата повідомлено, що документи ОСОБА_1 направлено до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для розгляду заяви по суті, однак, 15.07.2020р. документи позивача було повернуто до Приморського РТЦК та СП м. Одеси з відмовою, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 звільнено зі служби в органах Міністерства внутрішніх справ України - 17 окремої конвойної бригади Внутрішніх військ МВС України (вч НОМЕР_1 ), у зв`язку з чим у Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки відсутні повноваження для вирішення питання щодо видачі посвідчення та нагрудного знаку «Ветеран військової служби» колишньому співпрацівнику Міністерства внутрішніх справ України.

Відтак, з урахуванням підстав, з яких Лист від 16.07.2020р. було повернено позивачу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку що зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача з наданням оцінки на предмет відповідності вказаного звернення позивача вимогам Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знаку «Ветеран військової служби», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999року №1601 та прийняти відповідне рішення, буде належним способом захисту прав позивача.

Разом з тим, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги та зазначає, судом першої інстанції при вирішенні спору обґрунтовано зазначено, що такий спосіб захисту, як зобов`язання позивача прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

Аналізуючи норми КАС України, суд першої інстанції також цілком обґрунтовано дійшов висновку про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст рішення, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

Отже, встановивши, що у спірних правовідносинах відповідач не розглянув заяву позивача у встановленому порядку, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки підчас розгляду заяви позивача не надано їй оцінку на предмет відповідності вимогам Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» та Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знаку «Ветеран військової служби», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1601, а Лист не містить відомостей щодо видачі чи відмови у видачі посвідчення «Ветеран військової служби».

Отже, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги, оскільки обраний судом першої інстанції спосіб захисту порушеного права відповідає змісту спірних правовідносин, є ефективним і, враховуючи, що питання про видачу позивачу посвідчення «Ветеран військової служби» по суті з прийняттям відповідного рішення відповідачем, не вирішено, є ефективним та забезпечує належний судовий захист у тій мірі, яка є необхідною у даному конкретному випадку.

Враховуючи предмет спору та обставини цієї справи, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, сприяв ефективному захисту прав та інтересів ОСОБА_2 , в межах повноважень, визначених процесуальним законом.

Щодо доводів апелянта про помилковість висновків суду першої інстанції стосовно передчасності позовних вимог про визнання протиправною відмови Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в наданні позивачу статусу ветерана військової служби та зобов`язання вручення посвідчення та нагрудного знаку «Ветеран військової служби», - колегія суддів зазначає, що фактично Лист від 15.07.2020 містив не висновки про відмову у видачі посвідчення та нагрудного знаку «Ветеран військової служби», а рекомендацію ОСОБА_1 з порушеного ним питання звернутися до відповідних органів МВС України.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, стосовно того, що судом першої інстанції в супереч приписів ст. 164 КАС було прийнято до уваги доводи відзиву на адміністративний позов, що був поданий відповідачем з порушенням встановленого п`ятнадцятиденного строку з дня отримання ухвали про відкриття провадження, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 317 КАС України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому відсутні підстави для її задоволення та скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 27 жовтня 2020 року.

Головуючий: І.Г. Ступаков

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук