Справа № ЗПП/320/35/20
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2020-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

26 жовтня 2020 року м. Київ № ЗПП/320/35/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до подання позовної заяви

В С Т А Н О В И В :

До Київського окружного адміністративного суду звернулися ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 із заявою про забезпечення позову, в якій просять суд вжити заходів забезпечення позову:

- шляхом зупинення дії Рішення Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області VII скликання № 1497-32-07 від 21.09.2020 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для створення громадського пасовища в с. Сезенків» та зупинення дії Рішення Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області VII скликання № 1567-33-07 від 12.10.2020 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність для ведення особистого селянського господарства на території Сезенківського старостинського округу»;

- шляхом встановлення заборони відповідачу вчиняти певні дії, яка полягає в забороні Баришівській селищній раді Баришівського району Київської області затверджувати проекти землеустрою, дозволи на розробку яких надано Рішенням Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області VII скликання № 1497-32-07 від 21.09.2020 року та Рішенням Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області VII скликання № 1567-33-07 від 12.10.2020 року та передавати зазначені ділянки у приватну власність;

- шляхом встановлення заборони іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору, яка полягає у встановленні органам, які відповідно до вимог земельного законодавства мають право погоджувати проекти землеустрою, заборони затверджувати проекти землеустрою, дозволи на розробку яких надано Рішенням Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області VII скликання № 1497-32-07 від 21.09.2020 року та Рішенням Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області VII скликання № 1567-33-07 від 12.10.2020 року.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявники зазначали, що в червні 2020 року, позивачі звернулись до Баришівської сільської ради Баришівського району Київської області із заявами про передачу їм у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Сезенківського старостинського округу.

Заявники вказали, що рішенням Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області VII скликання № 1309-28-07 від 20.07.2020 року «Про взяття на облік громадян для виділення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства, індивідуального садівництва» вирішено поставити позивачів на загальну іногородню чергу для виділення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Слід зазначити, що позивачі не заявляли вимоги включати їх до загальної іногородньої черги для виділення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. На думку заявників таке самовільне рішення селищної ради було зумовлено, як вияснилось пізніше, зацікавленістю сільської ради передати вказану земельну ділянку близьким родичам працівникам селищної ради.

Також вказали, що в супровідному листі № 938/03-16 від 14.08.2020 року Баришівська селищна рада Баришівського району Київської області повідомила ОСОБА_1 , що земельну ділянку, про виділення якої просили позивачі, вирішено залишити під відведення громадського пасовища. Згодом частину земельних ділянок, які просили передати їм у власність позивачі Рішенням Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області VII скликання № 1497-32-07 від 21.09.2020 року, вирішено залишити для відведення під громадське пасовище, надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 10 га для створення громадського пасовища в с. Сезенків. Щодо іншої частини земельних ділянок, які просили виділити у власність позивачі Рішенням Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області VII скликання № 1567-33-07 від 12.10.2020 року, вирішено надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення особистого селянського господарства по Баришівській селищній раді та відповідних старостинських округах громадянам: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які приходяться близькими родичами працівникам селищної ради.

Заявники пояснили, що чинним законодавством України не передбачено переважного права на залишення земельної ділянки для громадських потреб у комунальній власності над правом громадян України отримати вперше у власність відповідну земельну ділянку. Також законодавством не передбачено переважне право на отримання земельної ділянки у власність жителями відповідної територіальної громади над жителями інших міст.

З огляду на викладені обставини, заявники вважають що наявні підстави для забезпечення позову, зокрема це дозволить уникнути протиправного заволодіння земельними ділянками, оскільки унеможливить погодження проекту землеустрою відповідних земельних ділянок.

Відповідно до статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною першою статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити:

1) найменування суду;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності; або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з частиною четвертою статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Таким чином, заява про забезпечення позову за формою та змістом має відповідати вимогам статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також, згідно із частиною четвертою статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частиною 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Розміри ставок судового збору визначені статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Так, згідно з приписами частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що за подання до адміністративного суду заяви про забезпечення позову ставка судового збору становить 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Водночас нормами Кодексу адміністративного судочинства України не вирішено питання щодо сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову в разі звернення до суду із заявою про забезпечення позову кількох осіб.

При цьому, суд бере до уваги положення частини шостої статті 7 вказаного Кодексу, згідно із якими у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Приписами абзацу 2 частини сьомої статті 6 Закону України «Про судовий збір» обумовлено, що у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Положеннями статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2020 року - 2102 гривні.

Таким чином, застосовуючи аналогію закону, слід зазначити, що при зверненні до суду із даною заявою про забезпечення позову кожному позивачу слід було сплатити судовий збір у розмірі 630,60 грн.

Попри те, заявниками долучено до заяви про забезпечення позову квитанцію № 0.0..1 від 21.10.2020 про сплату ОСОБА_1 судового збору в розмірі 630,61 грн.

Відтак, позивачами не долучено до заяви про забезпечення позову доказів сплати судового збору в розмірі по 630,60 грн. з кожного заявника.

Таким чином, при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову позивачу слід було сплатити судовий збір у розмірі 630,60 грн.

При цьому, доказів сплати судового збору за звернення до суду із заявою про забезпечення позову у розмірі визначеному Законом України «Про судовий збір» до заяви не надано.

Таким чином, подана заява не відповідає вимогам статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 7 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи той факт, що заявниками не було дотримано вимог статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне повернути заяву про забезпечення позову заявникам без розгляду.

Керуючись статтями 150, 151, 152, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про забезпечення позову повернути без розгляду.

2. Копію ухвали разом з заявою про забезпечення позову надіслати заявникам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панова Г. В.