Справа № 580/3240/20
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2020-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3240/20 Суддя (судді) першої інстанції:
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Епель О.В., Пилипенко О.Є., за участю секретаря: Зуєнка Д.П. розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2020 року про заміну стягувача у виконавчому написі нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. від 31.10.2017 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №895/06-034-175 від 28.03.2008, що виникла перед акціонерним товариством «Укрсоцбанк» у сумі 89 089,83 доларів США,

В С Т А Н О В И Л А:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулось акціонерне товариство «Альфа-Банк» із заявою, в якій просить замінити стягувача акціонерне товариство «Укрсоцбанк» у виконавчому написі №25178 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. від 31.10.2017 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №895/06-034-175 від 28.03.2008, що виникла перед акціонерним товариством «Укрсоцбанк» у сумі 89 089,83 доларів США на правонаступника акціонерне товариство «Альфа-Банк». В обґрунтування заяви зазначив, що акціонерне товариство «Укрсоцбанк» було реорганізовано шляхом приєднання до акціонерного товариства «Альфа-Банк», тому заявник є правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків акціонерного товариства «Укрсоцбанк».

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2020 року у прийнятті заяви акціонерного товариства «Альфа-Банк» про заміну стягувача у виконавчому написі №25178 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. від 31.10.2017 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №895/06-034-175 від 28.03.2008, що виникла перед акціонерним товариством «Укрсоцбанк» у сумі 89 089,83 доларів США - відмовлено.

Суд першої інстанції, приймаючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження виходив із того, що дану заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, скаргу Акціонерне товариство «Альфа-Банк» подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити його заяву для продовження розгляду до суду першої інстанції, наводячи доводи, аналогічні тим, які викладені в його заяві, та посилаючись на те, що судом першої інстанції не було враховано приписів спеціального законодавства та висновків Верховного Суду з цього питання, не встановлено обставин, які мали значення для правильного вирішення вимог заявника, та порушено принцип верховенства права.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з наступних підстав.

Так, відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 379 КАС України передбачено, що в разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Суд першої інстанції не взяв до уваги зазначену заявником позицію Великої Палати Верховного суду від 16.01.2019 року у справі № 826/7941/17, оскільки на його думку, правовідносини з питання заміни сторони виконавчого провадження не є подібними, а тому вона не підлягає застосуванню у даних правовідносинах.

Станом на час розгляду поданої заяви про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису, Кодекс адміністративного судочинства України чітко визначає суд, який може замінити сторону виконавчого провадження, а саме: суд, який розглядав справу як суд першої інстанції. Тобто, процесуальним законом надано повноваження адміністративним судам розглядати питання заміни сторони виконавчого провадження виключно у справах, які були в провадженні відповідного адміністративного суду і ними розглянуті.

Суд першої інстанції виходив з того, що виходячи із змісту ст. 379 КАС України до повноважень адміністративних судів не належить розгляд заяв про заміну сторони виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості, у зв`язку із чим відповідна заява акціонерного товариства «Альфа-Банк» задоволено бути не може.

Колегія суддів не може погоджується з таким із висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 204 Цивільного кодексу України гарантується презумпція правомірності правочину - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Приписами ч. 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ч. 1 ст. 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно зі ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

В постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року №6-122цс13 зазначено, що відповідно до частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, визначених статті 515 Цивільного кодексу України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення прав вимоги), а згідно зі статтею 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ (надалі - Закон № 1404-VІІІ), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Нормами п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VІІІ визначено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник (ч. 1 ст. 15 Закону № 1404-VІІІ).

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону № 1404-VІІІ стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив (ч. 5 цієї статті).

Відповідно до ч. 1 ст. 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Колегія суддів враховує, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року у справі №826/7941/17 дійшла висновку, що в порядку цивільного судочинства розглядаються усі спори, пов`язані із виконанням саме судових рішень, винесених місцевим судом. В свою чергу, спори, пов`язані з виконанням рішень інших органів (зокрема, і виконавчого напису нотаріуса) мають бути вирішені адміністративним судом в силу прямих приписів статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" та статті 287 КАС України.

Отже, нормами Цивільного процесуального кодексу України та Господарського процесуального кодексу України встановлено судовий контроль за виконанням рішень, ухвалених судами в порядку цивільного та господарського судочинства. Судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи в сукупності норми статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" та статей 264 (в редакції КАС України до 15.12.2017 р.), 379 КАС України (в редакції КАС України після 15.12.2017 р.), зазначила, що питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 317 КАС України апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, оскільки судом при вирішенні справи порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Альфа-Банк" - задовольнити.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2020 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст постанови складено 28 жовтня 2020 року.

Головуючий суддяЛ.Т.Черпіцька
Судді: О.В. Епель
О.Є. Пилипенко