Справа № 140/12016/20
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2020-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року ЛуцькСправа № 140/12016/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі відповідач 1, ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) (далі відповідач 2, ІНФОРМАЦІЯ_4 ) про:

- визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо невиплати індексації грошового забезпечення у періоди з 01 липня 2015 року по 31 жовтня 2015 року та з 15 червня 2016 року по 14 березня 2018 року;

- зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_5 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за періоди проходження військової служби з 01 липня 2015 року по 31 жовтня 2015 року та з 15 червня 2016 року по 14 березня 2018 року;

- визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо невиплати індексації грошового забезпечення у період з 13 жовтня 2015 року по 15 червня 2016 року;

- зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_6 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за періоди проходження військової служби з 13 жовтня 2015 року по 15 червня 2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проходив військову службу в період з 14 серпня 1995 року по 13 жовтня 2015 року та 15 червня 2016 року по 14 березня 2018 року в Луцькому прикордонному загоні. В період з 13 жовтня 2015 року по 15 червня 2016 року позивач проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_7 . Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 21 лютого 2018 року №62-ос позивача звільнено з військової служби в запас у зв`язку з закінченням строку контракту. 14 березня 2018 року наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 №89-ос позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Відповідачами в порушення норм Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» в період з 01 липня 2015 року по 14 березня 2018 року не нараховано та не виплачено індексацію грошового забезпечення. За приписами Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Таким законом є Закон України «Про індексацію грошових доходів населення»; ним та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, встановлено механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

ОСОБА_1 вважає бездіяльність відповідачів щодо невиплати індексації грошового забезпечення протиправною та такою, що порушує його законні права та інтереси, а тому просив задовольнити позов повністю.

Ухвалою судді від 25 серпня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.

Луцький прикордонний загін (відповідач 1) у відзиві на позов його вимоги заперечив, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування своєї позиції вказав, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_8 та йому виплачувалось належне грошове забезпечення, яке обчислювалось та нараховувалось у межах виділених коштів. Відповідач 1 зазначив, що індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів. Разом з тим, проведення індексації грошових доходів населення з 01 січня 2015 року (у зв`язку з внесенням змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» Законом України від 28 грудня 2014 року №76-VІІІ) здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. У зв`язку з цим, з урахуванням джерела коштів на проведення індексації в межах фінансових ресурсів та за відсутності бюджетних асигнувань Луцьким прикордонним загоном, як бюджетною установою, нарахування та виплата індексації позивачу за період з липня 2015 року по листопада 2018 року не здійснювалась. Наголосив, що нарахування індексації доходів за відсутності бюджетних асигнувань у кошторисі вважається порушенням бюджетного законодавства.

З урахуванням наведеного відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Краматорський прикордонний загін (відповідач 2) у відзиві на позов позовні вимоги заперечує. В обґрунтування своєї позиції вказав, що оскільки кошторисними призначеннями Державної прикордонної служби України з липня 2015 року не передбачена виплата індексації грошових доходів персоналу, тому позивачу індексація грошового забезпечення за період проходження військової служби у прикордонному загоні не нараховувалась. З наведених підстав у задоволенні позову просив відмовити.

У відповіді на відзив відповідача 2 позивач підтримав власну правову позицію, наведену у позовній заяві.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Дослідивши письмові докази, письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , проходив військову службу в Луцькому прикордонному загоні з 14 серпня 1995 року по 13 жовтня 2015 року та з 15 червня 2016 року по 14 березня 2018 року та в Краматорському прикордонному загоні з 13 жовтня 2015 року по 15 червня 2016 року.

Так, зокрема, наказом начальника Луцького прикордонного загону від 05 жовтня 2015 року №207-ОС старшого прапорщика ОСОБА_1 виключено зі списків частини 12 жовтня 2015 року та направлено для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 м.Краматорськ.

Відповідно до витягну з наказу начальника Луцького прикордонного загону від 16 червня 2016 року №134-ос старшого прапорщика ОСОБА_1 , який прибув для подальшого проходження служби з військової частини НОМЕР_2 м.Краматорськ, зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення з 16 червня 2016 року.

Наказом начальника 6 прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 14 березня 2018 року №89-ос, старшого прапорщика ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення 14 березня 2018 року як такого, що звільнений відповідно до пункту «а» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з урахуванням підпункту «ї» з військової служби наказом начальника 6 прикордонного загону від 21 лютого 2018 року №62-ос в запас (у зв`язку із закінченням строку контракту).

Судом також встановлено, що 19 листопада 2015 року позивач отримав посвідчення серії НОМЕР_3 , згідно з яким він має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

З листа-довідки Луцького прикордонного загону вбачається, що в кошторисних призначеннях Державної прикордонної служби України видатки на виплату індексації були передбачені у 2015 році з січня по червень включно; з липня 2015 року (2016, 2017) та до березня 2018 року включно видатки на виплату індексації не передбачені, у зв`язку з цим нарахування та виплата індексації не здійснювалась.

Відповідно до листа Краматорського прикордонного загону від 20 липня 2020 року №11/О-98/5006 за період проходження військової служби у Краматорському прикордонному загоні з 13 жовтня 2015 року по 15 червня 2016 року позивачу індексація грошового забезпечення не нараховувалася та не виплачувалась, оскільки кошторисними призначеннями військової Державної прикордонної служби України не передбачено виплату індексації грошового забезпечення військовослужбовцям з липня 2015 року.

Позивач, вважаючи бездіяльність відповідачів щодо невиплати індексації грошового забезпечення, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 1 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

За приписами частини другої статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону №2011-XII).

Згідно зі статтями 18, 19 Закону України від 05 жовтня 2000 року №2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Закон України від 03 липня 1991 року №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон №1282-XII) визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Відповідно до статті 1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За приписами статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Статтею 4 Закону №1282-XII встановлено підстави для проведення індексації, зокрема, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Законом України від 24 грудня 2015 року №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у частині першій статті 4 Закону №1282-XII цифри «101» замінено цифрами «103».

Частинами першою, другою статті 5 Закону №1282-XII встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (частина шоста статті 5 Закону № 1282-XII).

Статтею 9 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення встановлено Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 №1078 (зі змінами, далі - Порядок №1078).

Як визначено пунктом 1-1 Порядку №1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Згідно з пунктом 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Отже, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.

Положеннями Закону №1282-XII та Порядку №1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. Разом з тим, виплата індексації не ставиться вищевказаними нормативно-правовими актами у залежність від надходження коштів до власника підприємства, установи, організації. У свою чергу, відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів того, що у бюджеті відповідного рівня, з якого фінансується Луцький прикордонний загін, кошти на індексацію грошового забезпечення за вказаний у позові період були відсутні.

При вирішенні даного спору відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України суд враховує також висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 07 серпня 2019 року у справі №825/694/17, відповідно до яких виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення; звільнення особи з військової служби жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.

Таким чином, вказані відповідачами у відзивах обставини не позбавляють їх обов`язку провести індексацію грошового забезпечення позивача у встановленому законом порядку.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_8 в період з 14 серпня 1995 року по 13 жовтня 2015 року та з 15 червня 2016 року по 14 березня 2018 року, а в період з 13 жовтня 2015 року по 15 червня 2016 року у ІНФОРМАЦІЯ_7 .

З довідки нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , наданої відповідачем 1, листа відповідача 2 від 20 липня 2020 року №12/7068, особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 з 2015 року по березень 2018 року слідує, що всупереч вимогам наведених вище нормативно-правових актів позивачу не була нарахована та не виплачена відповідачем 1 індексація грошового забезпечення за період з 01 липня 2015 року по 13 жовтня 2015 року та з 15 червня 2016 року по 14 березня 2018 року, а відповідачем 2 - індексація грошового забезпечення за період з 13 жовтня 2015 року по 15 червня 2016 року.

У рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі №9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.

Виходячи із приписів частини першої статті 10 Закону №1282-ХІІ та пункту 6 Порядку №1078, нарахування та виплата індексації проводиться за місцем проходження військової служби, та відповідна військова частина самостійно здійснює розрахунок розміру індексації. Відтак, з наведених вище мотивів та підстав, виходячи із наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, позовні вимоги належить задовольнити частково шляхом прийняття судом рішення про визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення у періоди з 01 липня 2015 року по 13 жовтня 2015 року (позивач проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_8 по 13 жовтня 2015 року, а не по 31 жовтня 2015 року) та з 15 червня 2016 року по 14 березня 2018 року та зобов`язання відповідача 1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за вказані періоди; визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення у період з 13 жовтня 2015 року по 15 червня 2016 року та зобов`язання відповідача 2 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за цей період.

Таким чином, перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Керуючись статтями 243-246, 250, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 липня 2015 року по 13 жовтня 2015 року та з 15 червня 2016 року по 14 березня 2018 року.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_10 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01 липня 2015 року по 13 жовтня 2015 року та з 15 червня 2016 року по 14 березня 2018 року.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_6 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 13 жовтня 2015 року по 15 червня 2016 року.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_6 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) індексацію грошового забезпечення за період з 13 жовтня 2015 року по 15 червня 2016 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк