Справа № 826/9097/18
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2020-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9097/18 Суддя (судді) першої інстанції: Смолій І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Коротких А.Ю. та Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправною та скасування вимоги №Ф-40 від 18.07.2016,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги №Ф-40 від 18.07.2016. Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.03.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 січня 2020 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, про відмову у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, у період з 14.06.2016 року по 29.06.2016 року ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві було проведено документальну планову виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 03.12.2013 року по 31.12.2015 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 03.12.2013 року по 31.12.2015 року.

За результатом перевірки контролюючим органом складено акт перевірки від 05.07.2016 року №156/26-54-13-06-17- (надалі - Акт перевірки).

В Акті перевірки контролюючим органом виявлено наступні порушення: п. 177.2 п. 177 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 35793,96 грн (в т.ч. за 2014 рік у сумі 26618,96 грн, за 2015 рік - 9175 грн); п. 161 підрозд. 10 розд. ХХ Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено сплату військового збору за 2015 рік на 920,50 грн; абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2664-VI, внаслідок чого не нараховано та не сплачено суму єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу, всього у розмірі 81565,71 грн (в т.ч. за 2013 рік у сумі 422,65 грн, за 2014 рік - 59848,83 грн, за 2015 рік - 21294,23 грн).

ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві було прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- податкове повідомлення-рішення від 18.07.2016 №, яким за порушення позивачем п.167.1 ст.167, п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України, нарахувала ОСОБА_1 до сплати грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 44742,45 грн. (з них за податковим зобов`язанням - 35793,96 грн., за штрафними санкціями - 8948,49 грн.);

- податкове повідомлення-рішення від 18.07.2016 №, яким за порушення позивачем п. 16-1 підрозд. 10 розд. ХХ Податкового кодексу України, нарахувала позивачу до сплати грошове зобов`язання з військового збору у сумі 1 150,62 грн. (з них за податковим зобов`язанням - 920,50 грн., за штрафними санкціями - 230,12 грн.);

- рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 18.07.2016, яким на підставі п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначила позивачу до сплати штраф у розмірі 8177,70 грн.

Також на підставі висновків акту перевірки контролюючим органом винесено 18 липня 2016 року вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-40, в якій зазначено, що сума боргу позивача станом на 2016 р. становить 81565,71 грн.

Позивач вважаючи вищезазначену рішення контролюючого органу протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п 2 ч.1 ст. 1 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №2464-VI), єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону №2464-VI обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку (стаття 25 Закону №2464-VI).

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не заперечується відповідачем, прийняті контролюючим органом податкові повідомлення-рішення від 18.07.2016 №, яким за порушення позивачем п.167.1 ст.167, п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України, нарахувала ОСОБА_1 до сплати грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 44742,45 грн. (з них за податковим зобов`язанням - 35793,96 грн., за штрафними санкціями - 8948,49 грн.); від 18.07.2016 №, яким за порушення позивачем п. 16-1 підрозд. 10 розд. ХХ Податкового кодексу України, нарахувала позивачу до сплати грошове зобов`язання з військового збору у сумі 1150,62 грн. (з них за податковим зобов`язанням - 920,50 грн., за штрафними санкціями - 230,12 грн.); а також рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 18.07.2016, яким на підставі п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначила позивачу до сплати штраф у розмірі 8177,70 грн., були оскаржені позивачем в судовому порядку.

Так, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2018 року по справі № 826/20131/16, яке залишено без змін Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 18.07.2016 № в частині визначеного грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб у сумі 39664,32 грн. (з них за податковим зобов`язанням - 31731,46 грн. та за штрафними санкціями - 7932,86 грн.). Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 18.07.2016 №. Визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 18.07.2016 в частині застосованої суми штрафу у розмірі 7195,64 грн.

Під час розгляду справи № 826/20131/16 судом було надано оцінку висновкам контролюючого органу, щодо не нарахування та несплати позивачем суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу.

Зокрема, судом було встановлено заниження чистого оподатковуваного доходу за 2014 рік на 27083,33 грн., та підтверджено порушення позивачем абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону, у зв`язку з не нарахуванням на вказану базу нарахування єдиним внеском, та несплати єдиного внеску за 2014 рік у розмірі 9397,92 грн.

Також, було встановлено, що за період 2013 рік позивач задекларував суму чистого оподатковуваного доходу у розмірі 56 грн. за результатами діяльності за грудень місяць, а тому виходячи зі змісту наведених вище положень ст.ст. 7, 8 і 9 Закону №2464-VI, позивач мав сплатити за 2013 рік єдиний внесок із задекларованої бази нарахування у сумі не менше за розмір мінімального страхового внеску за грудень 2013 року (422,65 грн.). Проте, зазначена сума єдиного внеску ОСОБА_1 не нараховувалась та не була сплачена на відповідний рахунок контролюючого органу.

У відповідності до частини 4 статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, рішенням суду по справі № 826/20131/16 підтверджено порушення позивачем вимог абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону №2464-VI, у зв`язку з не нарахуванням єдиним внеском та несплати єдиного внеску за 2014 рік у розмірі 9397,92 грн. та за 2013 рік у розмірі 422,65 грн. Натомість, в іншій частині висновки контролюючого органу щодо не нарахування та несплати позивачем сум єдиного внеску, не знайшли свого підтвердження.

Враховуючи вищевикладене, оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-40 від 18.07.2016 року є протиправною та підлягає скасуванню в частині суми 71745,14 грн.(81565,71 - 9397,92 - 422,65).

Апеляційна скарга відповідача не містить обґрунтованих доводів, які б спростовували зазначені висновки суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва 22 січня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді: