Справа № 300/1415/20
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2020-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" жовтня 2020 р. справа №300/1415/20
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скільського І.І., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Верховинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
24.06.2020 року Олійник Я.М. в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Верховинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про визнання відмови протиправною у видачі Посвідчення члена сім`ї загиблого, як вдові ліквідатора 1 категорії зі статусом інваліда війни, на підставі п.1 ч.1 ст.10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та зобов`язання невідкладно видати вказане посвідчення.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є вдовою ліквідатора першої категорії зі статусом інваліда війни, померлого через захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язку військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та має право на компенсації та пільги, встановлені Законами України «Про статус і захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Позивач звернулася до відповідача із заявою про видачу посвідчення члена сім`ї загиблого, проте в наданні такого посвідчення протиправно відмовлено. На переконання представника позивача відмова є упередженою та невмотивованою, оскільки право позивача на соціальний захист врегульовано також нормами Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.
У строк, встановлений судом, позивач усунув вказані недоліки, тому ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.07.2020 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
16.07.2020 року відповідач отримав копію ухвали суду про відкриття провадження в даній адміністративній справі, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Заяв чи клопотань відповідач суду не подав, правом на подання відзиву на позов, у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, не скористався. Також відповідачем не повідомлено суд про поважність причин ненадання такого відзиву.
Згідно з частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , як вдова інваліда першої групи, ліквідатора на ЧАЕС першої категорії зі статусом інваліда війни, 26.05.2020 звернулася з заявою до Управління соціального захисту населення Верховинської районної державної адміністрації про видачу посвідчення члена сім`ї загиблого, відповідно до статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Відповідно до листа №Ф-93 від 27.05.2020 відповідач надав відповідь позивачу про те, що соціальний захист дружин померлих учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, смерть яких пов`язана із захворюванням, отриманим під час ліквідації аварії на ЧАЕС, здійснюється відповідно до Закону України «Про статут і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому встановлення статусу члена сім`ї загиблого та видача відповідного посвідчення не передбачено.
Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернулася в суд з метою захисту свого порушеного права.
Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зазначає наступне.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (надалі, також Закон №3551-XII), ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.
Відповідно до пунктів 1, 2, 9 частини 2 статті 7 Закону №3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа:
- військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами;
- осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами;
- осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 10 Закону №3551-XII, чинність цього Закону поширюється, зокрема на сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.
Таким чином, на позивача як на члена сім`ї (дружину) особи, яка брала участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи поширюються Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №3551-XII ветеранам війни вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Порядок виготовлення та видачі посвідчень і знаків встановлюється Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302 затверджено Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни (надалі - Положення №302) відповідно до пункту 2 якого посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.
Згідно з абзацом 3 пункту 3 Положення №302 особам з інвалідністю внаслідок війни (стаття 7 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом «Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни» та нагрудний знак «Ветеран війни - особа з інвалідністю внаслідок війни».
Пунктом 4 Положення №302 визначено, що особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (стаття 10 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення члена сім`ї загиблого".
Абзацом 2 пункту 7 зазначеного Положення встановлено, що "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім`ї загиблого" видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем реєстрації громадянина.
Відповідно до пункту 10 Положення №302 «Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни» видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності. Особам з інвалідністю внаслідок війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення.
Згідно із статтею 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII до І категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, для встановлення пільг і компенсацій, відносяться особи з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу.
Відповідно до статті 10 вказаного Закону учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Приміткою до статті 10 цього ж Закону визначено, що тут і надалі до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 03.05.1981, актовий запис №7.
Згідно з долученою до матеріалів справи копією військового квитка, з 07.09.1988 по 26.12.1988 року чоловік позивачки виконував завдання уряду по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, особи з інвалідністю І групи.
Також, відповідно до експертних висновків Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії на засіданні №07 від 25.07.2019 та Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України на засіданні №55 від 12.04.2018 встановлено, що захворювання, що призвело до смерті ОСОБА_2 , пов`язане з виконанням обов`язку військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .
Суд наголошує, що відповідачем не заперечується наявність та достовірність зазначених експертних висновків.
Виходячи з аналізу приписів пункту 1 частини 1 статті 10 Закону №3551-XII та пункту 1 частини 2 статті 7 Закону №3551-XII, суд зазначає, що статус дружини загиблого ветерана війни для позивачки можливий за наявності трьох умов, а саме: загиблий під час ліквідації на ЧАЕС перебував на військовій службі; є належні докази причинного зв`язку ліквідації на ЧАЕС та захворювання, яке стало причиною смерті; є належні докази сімейних зв`язків загиблого військового ліквідатора на ЧАЕС та особи, яка претендує на статус члена сім`ї загиблого.
Таким чином, виходячи із досліджених матеріалів справи, позивачем підтверджено усі умови, які дають право на отримання статусу члена сім`ї загиблого ветерана війни.
Факт участі чоловіка позивачки у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також настання в нього інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з участю у ліквідації цих наслідків відповідачем не заперечується. Також не заперечується причинний зв`язок інвалідності і смерті чоловіка позивачки.
Окрім цього, відповідно до частини 4 статті 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
У зв`язку з тим, що відповідачем отримано позовну заяву із додатками 16.07.2020, що підтверджується відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, та не надано ні відзиву, ні будь яких документів, які б спростовували позицію представника позивача, суд кваліфікує таку бездіяльність як визнання позову.
Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що відмова Управління соціального захисту населення Верховинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області у видачі позивачу Посвідчення члена сім`ї загиблого, як вдові ліквідатора 1 категорії зі статусом інваліда війни, на підставі п.1 ч.1 ст.10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту є протиправною, а відтак слід зобов`язати Управління соціального захисту населення Верховинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області видати ОСОБА_1 , особі на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Посвідчення члена сім`ї загиблого.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Так факт сплати позивачем судового збору у розмірі 840,80 грн., який підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 підтверджується квитанцією АТ Альфа-Банк за №1-12-К від 07.07.2020 року.
На підставі викладеного, керуючись статтями 139, 242-246, 255, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати відмову Управління соціального захисту населення Верховинської районної державної адміністрації у видачі ОСОБА_1 «Посвідчення члена сім`ї загиблого» як вдові ліквідатора першої категорії зі статусом інваліда війни, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», протиправною.
Зобов`язати Управління соціального захисту населення Верховинської районної державної адміністрації видати ОСОБА_1 , особі на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Посвідчення члена сім`ї загиблого.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Верховинської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп. сплаченого судового збору.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ;

Відповідач:

Управління соціального захисту населення Верховинської районної державної адміністрації, , адреса: вул. І. Франка, буд. 20, смт. Верховина, Івано-Франківська область, 78700.

Суддя /підпис/ Скільський І.І.