Справа № 480/4620/20
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2020-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 жовтня 2020 року Справа № 480/4620/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу №480/4620/20
за позовом ОСОБА_1
до Ковпаківської районної медико-соціальної експертної комісії в місті Суми Обласного комунального закладу Сумської обласної державної адміністрації "Сумський обласний центр медико-соціальної експертизи"
про визнання протиправним та скасування рішення,-
В С Т А Н О В И В:
23.07.2020 р. ОСОБА_1 в особі піклувальника ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до Ковпаківської районної медико-соціальної експертної комісії в місті Суми Обласного комунального закладу Сумської обласної державної адміністрації "Сумський обласний центр медико-соціальної експертизи", в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Ковпаківської районної медико- соціальної експертної комісії в місті Суми Обласного комунального закладу Сумський обласний центр медико-соціальної експертизи про встановлення ОСОБА_1 як інваліду з дитинства І групи підгрупи Б від 28.10.2011 року.
З прийняттям змін до Закону України Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні згідно Закону України Про внесення змін до деяких законів України щодо прав інвалідів № 4213-VІ від 22.12.2011, за якою було внесено у ст. 7 Закону України Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні зміни і перша група інвалідності стала поділяється на підгрупу А і Б залежно від ступеню втрати здоров`я людини з інвалідністю та обсягів потреби в постійному сторонньому догляді або нагляді.
До підгрупи А першої групи інвалідності відносяться особи з виключно високим ступеням втрати здоров`я, надзвичайною залежністю від постійного стороннього догляду, допомоги або нагляду інших осіб, які фактично не здатні до самообслуговування.
До підгрупи Б першої групи інвалідності відносяться особи з високим ступеням втрати здоров`я значною залежністю від інших осіб у забезпеченні життєво важливих соціально- побутових функцій і які частково здатні до виконання окремих елементів самообслуговування (ст. 7 Закону України Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні).
У зв`язку із введенням підгрупи А та підгрупи Б першої групи інвалідності члени комісії Обласного комунального закладу Сумський обласний центр медико-соціальної експертизи в особі Ковпаківської районної медико-соціальної експертної комісії в місті Суми повинні були провести повторний комплексний огляд позивача для встановлення йому підгрупи А чи Б першої групи інвалідності у зв`язку з внесенням змін в Закон України Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні.
Однак, повного комплексного огляду щодо позивача проведено не було, а лише формально зроблено висновок і прийнято рішення від 28.10.2011 року про віднесення позивача до першої групи інвалідності підгрупи Б.
З урахуванням ст. 7 Закону України Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні, абзацу 2 п. 22, п. 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317, позивач вважає, що відповідач повинен був провести повторний повний комплексний огляд позивача та оформити новий висновок з вказанням підгрупи А і Б, внести корективи в індивідуальну програму реабілітації людини з інвалідністю в залежності від потреб пацієнта в медичній, трудовій, соціальній реабілітації, визначити технічні засоби, вироби медичного призначення.
Однак, відповідач вказаного не зробив та неправомірно прийняв рішення про встановлення позивачу без огляду такого підгрупи Б першої групи.
Рішення Ковпаківської МСЕК від 28.10.2011 року, яким встановлено ОСОБА_1 інвалідність І групи підгрупи Б, відповідач піклувальнику позивача не надав.

На адвокатський запит листом № 07-23/07-83 від 30.06.2020 відповідач повідомив, що доказів направлення у 2011 р. поштовою кореспонденцією вищезазначеного рішення немає (а.с. 19).

При цьому, у згаданому листі відповідач посилається на листи Міністерства соціальної політики України від 21.06.2011 №507/0/15-11-19 та Міністерства охорони здоров`я України від 30.06.2011 №16.01- 157, які не є нормативно-правовими актами якими повинні керуватися медико-соціальні експертні комісії при прийнятті рішень про встановлення груп та підгруп інвалідності.

Крім того, відповідач вказує, що підставою для прийняття ним оскаржуваного рішення від 28.10.2011 року, яким встановлено ОСОБА_1 інвалідність І групи підгрупи Б був акт огляду Роменської медико-соціальної експертної комісії від 10.12.92 р.

Хоча згідно акту огляду Роменської медико-соціальної експертної комісії від 10.12.92 р. №758 було встановлено ОСОБА_1 пожиттєву інвалідність І групи як повністю непрацездатній особі, яка потребує постійного стороннього догляду та допомоги, оскільки раніше.

Позивач взагалі не має фізичних можливостей до часткового обслуговування своїх життєвих потреб, як те належно для встановлення підгрупи Б першої групи інвалідності. Адже позивач має потребу у постійному сторонньому нагляді, догляді та допомозі інших осіб і фактично нездатний до самообслуговування.

Отже, при прийнятті відповідачем рішення від 28.10.2011 року, яким встановлено ОСОБА_1 інвалідність І групи підгрупи Б повного комплексного огляду як належно проводити згідно положень Закону України Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні, Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні та Постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 Питання медико-соціальної експертизи, Ковпаківською МСЕК проведено не було, а лише формально зроблено висновок про віднесення його до першої групи інвалідності підгрупи Б.

Враховуючи зазначене позивач вважає, що рішення Ковпаківської МСЕК щодо встановлення ОСОБА_1 як інваліду з дитинства І групи підгрупи Б від 11.11.2011 року є протиправним та незаконним, адже позивачу було встановлено згідно акту огляду Роменської медико-соціальної експертної комісії від 10.12.92 р. №758 пожиттєву інвалідність І групи підгруп А, як повністю непрацездатній особі, яка потребує стороннього догляду. Тоді як підгрупа Б першої групи інвалідності це особи здатні до виконання окремих елементів самообслуговування, яким позивач не є.

Ухвалою суду від 27.07.2020 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що ОСОБА_1 10.12.1992 року Роменською міжрайонною лікарсько-трудовою експертною комісією по діагнозу: Залишкові явища дитячого церебрального паралічу, спастична тетраплегія з гіперкінезами, дизартрит, визнаний особою з інвалідністю першої групи з дитинства без терміну наступного переогляду, що підтверджується актом огляду № 758 та довідкою № 131298 від 10.12.1992.

Після внесення ряду змін до деяких законодавчих актів, листом Міністерства соціальної політики України від 21.06.2011 № 507/0/15-11-19 та Міністерства охорони здоров`я України від 30.06.2011 № 16.01-157 визначено порядок встановлення підгруп А та Б на підставі медико-екпертних справ осіб з інвалідністю першої групи. У листі також було зазначено, що у разі встановлення інвалідам з дитинства підгрупи А необхідно виписувати новий витяг з акту огляду медико-соціальної експертної комісії та листом повідомляти особу з інвалідністю. Витяг з акта огляду, який видається на руки інваліду зберігався у справі та видавався у разі звернення особи з інвалідністю або його законного представника.

Згідно статті 7 Закону України Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні до підгрупи А першої групи інвалідності належать особи з виключно високою мірою втрати здоров`я, надзвичайною залежністю від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду інших осіб і які фактично не здатні до самообслуговування.

До підгрупи Б першої групи інвалідності належать особи з високою мірою втрати здоров`я, значною залежністю від інших осіб у забезпеченні життєво важливих соціально- побутових функцій і які частково здатні до виконання окремих елементів самообслуговування.

На підставі наданих списків з органів праці та соціального захисту населення та порядку встановлення підгруп А та Б для осіб з інвалідністю з дитинства першої групи без терміну переогляду визначеному у листі Міністерства соціальної політики України від 21.06.2011 № 507/0/15-11-19 та Міністерства охорони здоров`я України від 30.06.2011 № 16.01-157, 28.10.2011 Ковпаківською МСЕК було проведено аналіз медико-експертної справи ОСОБА_1 з метою визначення підгрупи до першої групи. Лікарями-експертами детально розглянуто акт огляду Роменської ЛТЕК від 10.12.1992 № 758. В пункті 9.1 даного акту було зазначено лише клінічний діагноз без функціонального (не вказана функція статики і ходьби, сидіння, спілкування, орієнтації,тощо), що є одним із базових критеріїв при визначенні важкості стану хворого.

Тому на підставі наявних медичних документів хворому визначено підгрупу Б до першої групи інвалідності та зазначено це в пункті 37 акту огляду Роменської ЛТЕК № 758 від 10.12.1992. Інформація про визначену підгрупу Б направлена до управління праці та соціального захисту населення, в якому ОСОБА_1 перебував на обліку як отримувач пенсії. Новий витяг з акту огляду медико-соціальною експертною комісією, так як була встановлена підгрупа Б, не виписувався.

За період часу з 10.12.1992 по 05.12.2019 ОСОБА_1 до медико-експертних комісій не звертався.

05.12.2019 року до Ковпаківської МСЕК надійшло направлення (форми 088/о) з Сумського обласного спеціалізованого диспансеру радіаційного захисту населення відносно громадянина ОСОБА_1 у зв`язку з погіршенням стану його здоров`я.

10.12.2019 року проведено огляд хворого лікарями-експертами Ковпаківської МСЕК. Діагноз: Резидуальні явища дитячого церебрального паралічу у вигляді спастичної тетраплегії, вираженим гіперкенетичним синдромом. Функція схватування і утримування предметів обома руками відсутня. Різко виражені нейрогенні контрактури суглобів верхніх і нижніх кінцівок. Функція статики, ходи, самостійного сидіння відсутня. Розлади особистості і поведінки з інтелектуально-мнестичною недостатністю. ОСОБА_1 підтверджено першу групу інвалідності з дитинства та встановлено підгрупу А. Видано довідку серії 12 ААБ № 383847 та індивідуальну програму реабілітації № 914, виписку з акта огляду комісії направлено органові, в якому ОСОБА_1 перебуває на обліку як отримувач державної соціальної допомоги.

Враховуючи вищевикладене, висновок щодо виключно високого ступеню втрати здоров`я, надзвичайної залежності від постійного стороннього догляду, допомоги або нагляду інших осіб і фактичну нездатність до самообслуговування при розгляді акту огляду Роменської МСЕК за 1992 рік ОСОБА_1 встановити було не можливо. Наказ Міністерства охорони здоров`я України від 05.09.2011 № 561 Про затвердження Інструкції про встановлення груп інвалідності на день розгляду справи позивача 28.10.2011 не набрав чинності. Направлення на МСЕК відносно громадянина ОСОБА_1 за період часу з 10.12.1992 по 05.12.2019 не надходило, у зв`язку з чим огляд його не проводився.

Тому, відповідач вважає позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Ковпаківської МСЕК від 28.10.2011 необґрунтованими та просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 38-41).

У відповіді на відзив представник позивача не погоджується з позицією відповідача та просить позовні вимоги задовольнити (а.с.76-78).

У запереченні на відповідь на відзив відповідач підтримав свою позицію, викладену у відзиві, просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 82-83).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом з дитинства першої групи, що підтверджується посвідченням виданим Управлінням Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми на термін з 05.02.2001 року та встановлена довічно, дата видачі 04.11.2003 посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с. 6).

Рішенням Ковпаківської МСЕК від 28.10.2011 ОСОБА_1 встановлено інвалідність І групи підгрупи Б (а. с. 68-71).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про реабілітацію інвалідів в Україні», Постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1317 «Питання медико-соціальної експертизи», якою затверджено «Положення про медико -соціальну експертизу» (надалі по тексту-Положення) (в редакції станом на дату прийняття оскаржуваного рішення -28.10.2011 року).

Відповідно до п.1 Положення це Положення визначає процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, інвалідам (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом з дитинства першої групи, що підтверджується посвідченням виданим Управлінням Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми на термін з 05.02.2001 року та встановлена довічно, дата видачі 04.11.2003 посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с. 6).

Згідно Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» (в редакції станом на дату прийняття оскаржуваного рішення) цей Закон відповідно до Конституції України визначає основні засади створення правових, соціально-економічних, організаційних умов для усунення або компенсації обмежень життєдіяльності, викликаних порушенням здоров`я зі стійким розладом функцій організму, функціонування системи підтримання інвалідами фізичного, психічного, соціального благополуччя, сприяння їм у досягненні соціальної та матеріальної незалежності.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» інвалідність і ступінь втрати здоров`я повнолітніх хворих встановлюються медико-соціальними експертними комісіями, а неповнолітніх - лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів.

Огляд повнолітніх хворих, інвалідів, дітей-інвалідів проводиться за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Залежно від ступеня розладу функцій організму та обмеження життєдіяльності особі, визнаній інвалідом, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності.

Перша група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня втрати здоров`я інваліда та обсягів потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або нагляді.

До підгрупи А першої групи інвалідності відносяться особи з виключно високим ступенем втрати здоров`я, надзвичайною залежністю від постійного стороннього догляду, допомоги або нагляду інших осіб і які фактично не здатні до самообслуговування.

До підгрупи Б першої групи інвалідності відносяться особи з високим ступенем втрати здоров`я, значною залежністю від інших осіб у забезпеченні життєво важливих соціально-побутових функцій і які частково здатні до виконання окремих елементів самообслуговування.

Так, в обґрунтування незаконності оскаржуваного рішення позивач посилається на Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо прав інвалідів» № 4213-VІ від 22.11.2011 року та необхідність проведення повторного комплексного огляду позивача для встановлення йому підгрупи А чи Б першої групи інвалідності.

Судом встановлено, що 22.11.2011 року Верховною радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо прав інвалідів» № 4213-VІ, за якою було внесено зміни у ст. 7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні».

Зазначеним законом внесені зміни до ст.7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» та ч.4 наведеного закону набула вигляду:

Перша група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від міри втрати здоров`я інваліда та обсягів потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або диспансерному нагляді.

До підгрупи А першої групи інвалідності належать особи з виключно високою мірою втрати здоров`я, надзвичайною залежністю від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду інших осіб і які фактично не здатні до самообслуговування.

До підгрупи Б першої групи інвалідності належать особи з високою мірою втрати здоров`я, значною залежністю від інших осіб у забезпеченні життєво важливих соціально-побутових функцій і які частково здатні до виконання окремих елементів самообслуговування.

Відповідно до розділу ІІ Прикінцевих положень визначено, що цей Закон набирає чинності з 1 січня 2012 року, крім абзаців третього - п`ятого підпункту 12, абзаців третього - п`ятого підпункту 13 пункту 1 розділу I, які набирають чинності з 1 січня 2013 року.

Таким чином, наведена норма статті 7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» на яку посилається позивач набрала чинності вже після прийняття оскаржуваного рішення (28.10.2011), а тому відповідно і не могла бути врахована відповідачем під час його прийняття.

Крім того, суд зазначає, що згідно п.15 Положення комісії проводять своєчасно огляд (повторний огляд) осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за місцем їх проживання або лікування, у тому числі за місцем їх проживання або місцем перебування у закладах соціального захисту для бездомних осіб та центрах соціальної адаптації осіб, звільнених з місць позбавлення волі, за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після пред`явлення паспорта чи іншого документа, що засвідчує особу.

Відповідно до п.22 Положення повторний огляд інвалідів з нестійкими, оборотними змінами та порушеннями функцій організму з метою визначення ефективності реабілітаційних заходів, стану здоров`я і ступеня соціальної адаптації проводиться раз на один - три роки.

Повторний огляд інвалідів, а також осіб, інвалідність яких встановлено без зазначення строку проведення повторного огляду, проводиться раніше зазначеного строку за заявою такого інваліда, інших заінтересованих осіб у разі настання змін у стані здоров`я і працездатності або за рішенням суду чи прокуратури.

Так, суд зазначає, що позивачем не надано до суду доказів, що він звертався до відповідачів по справі із вимогою про проведення повторного огляду.

Крім того, суд наголошує, що позивачем не зазначено, а судом не встановлено які норми чинного законодавства станом на дату прийняття оскаржуваного рішення порушено відповідачем по справі.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Суд зазначає, що відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень, виконано покладений на нього обов`язок, щодо доведення правомірності прийняття оскаржуваного рішення, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 до Ковпаківської районної медико-соціальної експертної комісії в місті Суми Обласного комунального закладу Сумської обласної державної адміністрації "Сумський обласний центр медико-соціальної експертизи" про визнання протиправним та скасування рішення не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Ковпаківської районної медико-соціальної експертної комісії в місті Суми Обласного комунального закладу Сумської обласної державної адміністрації "Сумський обласний центр медико-соціальної експертизи" про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Прилипчук