Справа № 120/1405/20-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2020-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/1405/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Альчук Максим Петрович

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

27 жовтня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Смілянця Е. С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,

позивача, його представників, представників відповідачів, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу від Антимонопольного комітету України на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року (повний текст ухвали виготовлено 13.07.2020 року у м.Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Антимонопольного комітету України, Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про відмова у задоволенні клопотання,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Антимонопольного комітету України (Відповідач-1), Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (Відповідач-2) просив:

- визнати недійсним внесений в трудову книжку ОСОБА_1 запис №26 за зобов"язати Відповідача-1 видати наказ про звільнення ОСОБА_1 з 20.01.2020 року з відповідним записом в трудовій книжці;

- стягнути з Відповідача-2 компенсацію середнього заробітку за час затримки виплати належних Позивачу за рахунок установи коштів при звільненні в розмірі10746,24 грн.;

- зобов"язати Відповідача-1 відмінити наказ від 29.12.2018 року №1184-ВК;

- стягнути з Відповідача-2 на користь Позивача заробітну плату (премію за 4-й квартал 2018 року) у розмірі 15600,00 грн.;

- стягнути з Відповідача-2 на користь Позивача заробітну плату (премію за 1-й квартал 2019 року) у розмірі 2198,00 грн.;

- зобов"язати Відповідача-1 присвоїти Позивачу третій ранг державного службовця з 09.06.2019 року;

- стягнути з Відпровідача-2 на користь Позивача 1200 грн. заробітної плати (надбавки за 3-й ранг державного службовця);

- стягнути з Відпровідача-2 на користь Позивача моральну шкоду 224000,00 грн..

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Антимонопольного комітету України, Вінницького обласного територіального відділення .

Позовні вимоги позивач мотивував тим, що в день звільнення Антимонопольним комітетом України йому не забезпечено вручення трудової книжки та не проведено своєчасної виплати коштів при звільненні, а крім того, під час проходження ним публічної служби відповідачем, протиправно, не було призначено та виплачено премію, не встановлено відповідний ранг державного службовця та, як наслідок, не отримано надбавку за нього.

До розгляду справи по суті, Антимонопольним комітетом України до суду подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. Обґрунтовуючи дане клопотання представник вказува, що позовні вимоги позивача пов`язані з проходженням публічної служби та звільненням з неї. Відповідно, позивачу процесуальним законом для звернення до суду з даним позовом встановлено місячний строк з дня коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Таким чином, позивачем пропущений місячний строк звернення до суду.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року клопотання Антимонопольного комітету України про залишення позову без розгляду задоволено.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Антимонопольного комітету України, Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів, залишено без розгляду у зв"язку з пропуском Позивачем строку звернення до суду.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням Позивач у справі звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права просив скасувати зазначену ухвалу, прийняти нове судове рішення яким направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На обгрунтування заявлених вимог, та спростування пропуску строку звернення до суду зазначив те, що позовні вимоги не стосуються просування чи припинення служби, а стосуються виплати заробітної плати тобто наявне порушення законодавства про працю. Також зазначав, що позивачем вживались заходи досудового врегулювання спору. У зв`язку з чим не вважає що строк звернення до суду пропущено.

Задовольняючи заявлене клопотання та залишаючи позовні вимоги ОСОБА_1 без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду, а враховуючи, що представник позивача не заявляє клопотання про поновлення строку звернення до суду, то позов підлягає залишенню без розгляду.

Вирішуючи питання дотримання ОСОБА_1 строку звернення з даним позовом до суду, колегія суддів зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 ч.1 ст.19 КАС України визначена юрисдикція адміністративних судів, яка поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Формулювання "спори з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби" охоплює весь спектр спорів, що виникають у відносинах публічної служби. Водночас до цієї категорії не належать трудові спори щодо прийняття, проходження та звільнення: а) керівників та інших працівників державних і комунальних підприємств, установ та організацій; б) працівників, які працюють за трудовим договором у державних органах і органах місцевого самоврядування; в) працівників бюджетних установ та ін.

Положеннями ч.5 ст.122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Із вище зазначеного слідує, що для звернення до суду у справах щодо проходження публічної служби встановлюється місячний строк, а перебіг строку звернення до суду починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Позивач в поданому адміністративному позові просить вирішити питання саме проходження та звільнення його з публічної служби, а також виплати належних йому сум.

Отже, відповідно до норм права, звернення до суду по даній категорії справ повинно відбуватися у межах місячного строку.

Зважаючи, що позивач у позовній заяві просить: - визнати недійсним внесений в трудову книжку ОСОБА_1 запис №26 від 27.12.2019 року та зобов`язати видати Антимонопольний комітет України наказ про звільнення ОСОБА_1 з 20.01.2020 року та внести відповідний запис в трудову книжку;

- стягнути з Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України компенсацію середнього заробітку за час затримки виплати належних позивачу за рахунок установи коштів при звільнення в розмірі 8955,50 грн.;

- скасувати наказ Антимонопольного комітету України від 29.12.2018 року №1184-ВК та стягнення з Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 15600 грн.;

- визнати протиправною відмову Антимонопольного комітету України щодо встановлення премії ОСОБА_1 за 1 квартал 2019 року та стягнути з Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на користь позивача 6484,10 грн;

- зобов`язати Антимонопольний комітет України присвоїти позивачу третій ранг державного службовця з 09.06.2019 року;

- стягнути з Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на користь позивача 666,66 грн;

- стягнути з Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на користь позивача моральну шкоду 224000 грн.

Заявляючи позовні вимоги позивач, просить визнати недійсним внесений у трудову книжку запис під №26 від 27.12.2019 року та просить видати наказ про звільнення з 20.01.2020 року. При цьому, як зазначає сам позивач, що в день звільнення 27.12.2019 року відповідачем не було забезпечено вручення трудової книжки, яку позивач отримав 20.01.2020 року, а належні виплати при звільненні він отримав лише 16.01.2020 року.

Тобто з урахуванням встановленого процесуальним законом місячного строку позивач мав право на звернення до суду за захистом своїх прав не пізніше 21.02.2020 року. Разом з цим, з матеріалів справи слідує, що позовну заяву на адресу суду Позивачем подано 26.03.2020 року, тобто з порушенням місячного строку звернення до суду.

Позовна вимога щодо стягнення з Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України компенсації середнього заробітку є похідною вимогою від першої позовної вимоги.

Що стосується вимог позивача про скасування наказу Антимонопольного комітету України від 29.12.2018 року № 1184-ВК, стягнення премії за 1 квартал 2019 року, присвоєння третього рангу державного службовця та відповідно встановлення надбавки за ранг, то суд зазначає наступне.

Про наявність наказу №1184-ВК "Про внесення змін до наказу від 19.12.2018 року №1148-ВК "Про преміювання" позивачу стало відомо з листа в.о. керівника апарату Комітету від 10.01.2019 року, також даний факт підтверджується позивачем у позовній заяві. Преміювання голів територіальних відділень на 4 квартал 2019 року та 1 квартал 2019 року здійснювалось відповідно до наказу комітету за №1148-ВК від 19.12.2018 року «Про преміювання» про який позивачу було відомо.

Позивач зазначав, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05.09.2019 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2020 року у справі №120/1935/19-а, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано наказ Антимонопольного комітету України №166-ВК від 21.02.2019 року "Про накладення дисциплінарного стягнення" зі змінами внесеними наказом №685-ВК від 29.05.2019 року. В такому випадку правові підстави для невиплати йому премії та встановлення чергового рангу відпали 22.01.2020 року. У зв`язку з чим, зазначені обставини дають підстави стверджувати, що позивач мав право на звернення до суду за захистом своїх прав протягом місяця від дня коли він дізнався про вказані обставини.Однако, звернення до суду відбулося з порушенням зазначеного строку.

Твердження представника позивача, що строк звернення до суду пропущено не було у зв`язку з тим, що позивач звертається із вимогами про стягнення заробітної плати, яка йому належить, а не із вимогами про прийняття чи звільнення із публічної служби є хибними та такими, що не в повній мірі відображають позовні вимоги. Так, позивач, вимагаючи стягнення коштів з виплати премії, надбавки за ранг та виплати середнього заробітку, наполягає, що його спір стосується саме стягнення заробітної плати.

Колегія суддів не погоджується з зазначеним твердженням та наголошує, що кошти з виплати премії, встановлення надбавки за відповідний ранг на момент звільнення позивача зі служби йому не належали, оскільки не були Позивачеві призначенні, а відтак не входили до структури заробітної плати. Дані обставини встановлюються на підставі відповідних наказів, які позивач оскаржує у даній справі.

Так, предметом розгляду справи, серед іншого, є скасування наказу №1184 -ВК від 29.12.2018 року "Про внесення змін до наказу від 19.12.2018 року №1148-ВК "Про преміювання", як наслідок скасування наказу та в майбутньому є встановлення та виплата премії.

Крім того, на момент звільнення позивачу не було встановлено 3 ранг та відповідна надбавка також не була виплачена, у зв`язку із чим суд не може рахувати, що вона входить до структури заробітної плати на момент звільнення позивача, до того ж даний факт оспорюється в судовому порядку.

При цьому, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати) у розумінні ст.2 Закону України "Про оплату праці", тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

Оскільки сума не відноситься до обсягу поняття заробітної плати, то її належність не є безумовною підставою для застосування ч.2 ст.233 КЗпП.

Таким чином, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги стосуються саме проходження ним публічної служби на посаді голови Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.

Судом не взято до уваги твердження представника позивача стосовно продовження строку звернення до суду у зв`язку із досудовим врегулюванням спору, оскільки відповідно до ч.5 ст.122 КАС України та норм КЗпП не передбачено можливості збільшення строку звернення до суду в разі реалізації особою права досудового врегулювання спору.

Враховуючи, що обставини, які встановлені судом, не спростовано позивачем та його представником, колегія суддів вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даною позовною заявою без поважних причин.

Відповідно до вимог ч.3 ст.123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з п.8 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених ч.3 та 4 ст.123 цього Кодексу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду, враховуючи, що представник позивача не заявляє клопотання про поновлення строку звернення до суду, відтак позов підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315,316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу від Антимонопольного комітету України залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 28 жовтня 2020 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Смілянець Е. С.