Справа № 460/3826/20
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 рокуЛьвівСправа № 460/3826/20 пров. № А/857/9337/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Бруновської Н.В., Глушка І.В.,

при секретарі судового засідання: Галаз Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 року (суддя- Борискін С.А., ухвалене в м. Рівне) у справі №460/3826/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління ДПС у Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`зання вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління ДПС у Рівненській області та просив: визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Стариченко Іванни Сергіївни; зобов`язати Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області закінчити виконавче провадження № 60167938 про стягнення із ОСОБА_1 на користь Головного управління ДФС у Рівненській області заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 9435,36 грн. на підставі вимоги про сплату боргу №Ф-7175-50 У, виданої Головним управлінням ДФС у Рівненській області 14 травня 2019 року.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 оскаржив його, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, вказує на неправильне застосування норм матеріального права, на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, просить таке скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема зазначає, що оскільки орган доходів і зборів змінив раніше зазначену суму боргу, вимога від 14.05.2019 №Ф-7175-50 У про стягнення із ОСОБА_1 на користь Головного управління ДФС у Рівненській області заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 9 435,36 грн. вважається відкликаною. Зазначає, що він звернувся до головного державного виконавця Стариченко І.С. з заявою про закінчення виконавчого провадження від 04.05.2020 проте отримав лист-відповідь в якому зазначено, що серед визначених у ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" підстав для закінчення виконавчого провадження обставини, зазначені у заяві ОСОБА_1 відсутні. Вважає вказані дії неправомірними. Апелянт вважає, що ним обрано ефективний спосіб захисту від надмірного стягнення заборгованості, оскільки щодо стягнення з нього винесено декілька вимог про сплату боргу.

Відповідач та третя особа відзив на апеляційну скаргу не подавали.

Апелянт та відповідач у своїх клопотаннях просять розгляд справи проводити за їх та їхніх представників відсутності.

Третя особа будучи повідомленим про час та місце розгляду справи явки представника в судове засідання не забезпечила, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав

Як вбачається з матеріалів справи, 14.05.2019 Головним управлінням ДФС у Рівненській області сформовано позивачеві вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-7175-50 У на суму 9435,36 грн., яка була надіслана для примусового виконання до органу виконавчої служби, та в подальшому, 27.09.2019 Головним державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Стариченко Іванною Сергіївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60167938 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Головного управління ДФС у Рівненській області заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 9435,36грн. на підставі вимоги про сплату боргу Головного управління ДФС у Рівненській області від 14.05.2019 №Ф-7175-50 У.

Також, 18.11.2019 Головним управлінням ДПС у Рівненській області сформовано позивачеві вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-7175-50 на суму 14943,72 грн., та 30.04.2020 Головним держаним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Стариченко Іванною Сергіївною, при примусовому виконанні вимоги про сплату боргу від 14.05.2019 №Ф-7175-50 У у виконавчому провадженні №60167938, було винесено постанову про арешт коштів боржника.

В подальшому, 07.05.2020 на адресу відповідача надійшла заява ОСОБА_1 про закінчення виконавчого провадження від 04.05.2020, в якій позивач просив закінчити виконавче провадження №60167938. ОСОБА_1 зазначає, що оскільки вимога про сплату боргу (недоїмки) від 14.05.2019 №Ф-7175-50 У вважається відкликаною, в силу того, що орган доходів змінив, зазначену в ній суму боргу (недоїмки), внаслідок винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 18.11.2019 №Ф-7175-50 в сумі 14943,72 грн.

Проте листом від 01.06.2020 за №101370 Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), повідомив ОСОБА_1 , що на примусовому виконанні у відділі перебувають виконавчі провадження №60167938, №60398378 з примусового виконання вимог про сплату боргу у сумі 9435,36 грн. у кожному з таких виконавчих проваджень. Роз`яснено, що ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено вичерпний перелік підстав для закінчення виконавчого провадження. Серед таких підстав зазначені у заяві позивача обставини не є підставами для закінчення виконавчого провадження.

Відтак, вважаючи, що відсутність постанови про закінчення виконавчого провадження та не винесення постанови про зняття арешту є протиправною бездіяльністю відповідача, позивач звернувся в суд з даним позовом.

Відповідно до частин 1,2 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII, виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; 2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; 3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника; 4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена; 7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів; 9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону; 14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України; 15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки; 16) погашення, списання згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем як підставу для закінчення виконавчого провадження зазначено те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 14.05.2019 №Ф-7175-50У, яка перебуває на примусовому виконанні відповідача, вважається відкликаною, оскільки орган доходів і зборів скасовував/змінив раніше зазначену суму боргу (недоїмки) внаслідок її узгодження або оскарження - з дня прийняття органом доходів і зборів рішення про скасування або заміну раніше зазначеної суми.

Разом з тим, як вірно зазначено судом першої інстанції, серед наведених у ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII підстав закінчення виконавчого провадження відсутня така, як скасування або зміна раніше зазначеної суми боргу (недоїмки) внаслідок її узгодження або оскарження, а скасування або зміна раніше зазначеної суми боргу (недоїмки) внаслідок її узгодження або оскарження є підставою для органу, що видав виконавчий документ, прийняти рішення про відкликання виконавчого документа, однак жодним чином не є підставою для самостійного закінчення виконавчого провадження державним виконавцем.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, що правомірність виконавчого документу, на підставі якого відкрито виконавче провадження, не є предметом розгляду справи в межах даних спірних правовідносин, а державний виконавець не наділений повноваженнями аналізувати зміст виконавчого документа та надавати оцінку його законності.

Відтак, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що з огляду на те, що повноваження державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження, визначені ст.39 Закону №1404-VIII, не містять такої підстави для закінчення виконавчого провадження як скасування або зміна раніше зазначеної суми боргу (недоїмки) внаслідок узгодження або оскарження, судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що державний виконавець не вправі винести постанову про закінчення виконавчого провадження, та як наслідок, бездіяльності щодо закінчення виконавчого провадження №60167938 з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.05.2019 №Ф-7175-50 У відповідачем допущено не було.

Разом з тим судом першої інстанції вірно зазначено, що статтею 2 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що дія цього Закону поширюється на відносини, які виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо, зокрема, платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Як передбачено, приписами пунктів 3 та 4 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 20.04.2015 №449, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій. Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи). Орган доходів і зборів веде реєстр виданих вимог про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 8 до цієї Інструкції. При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: перша частина - літера "Ю" (вимога до юридичної особи) або "Ф" (вимога до фізичної особи), друга частина - порядковий номер, третя частина - літера "У" (узгоджена вимога). В третій частині літера "У" (інформація щодо узгодження вимоги) проставляється у разі надсилання: платнику узгодженої вимоги внаслідок процедури оскарження; вимоги до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства відповідно до цієї Інструкції. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу. Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику. При надсиланні вимоги платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення корінець вимоги залишається в органі доходів і зборів. При врученні вимоги платнику під підпис така вимога залишається у платника, а корінець вимоги, на якому платник проставляє свій підпис,- в органі доходів і зборів.

Відповідно до пункту 7 розділу VI Інструкції №449, якщо протягом наступного базового звітного періоду сума боргу (недоїмки) платника зросла, після проходження відповідних процедур узгодження та оскарження вимога про сплату боргу (недоїмки) подається до органу державної виконавчої служби тільки на суму зростання боргу (недоїмки). Під сумою зростання боргу (недоїмки) для цілей цього пункту необхідно розуміти: позитивне значення різниці між сумою боргу платника за даними інформаційної системи органів доходів і зборів станом на кінець календарного місяця та сумою боргу, зазначеною у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі, зменшене на суму сплат(и) після такого пред`явлення, якщо сума сплат(и) не більша за суму боргу, зазначену у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі; позитивне значення різниці між сумою боргу платника за даними інформаційної системи органів доходів і зборів станом на кінець календарного місяця та сумою сплат(и) після пред`явлення до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимоги, зменшене на суму боргу, зазначену в такій вимозі, якщо сума сплат(и) менша за суму боргу, зазначену у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі.

Відтак, судом першої інстанції вірно зазначено, що вимога про сплату від 14.05.2019 №Ф-7175-50 У, сформована податковим органом як узгоджена для передачі до Державної виконавчої служби та вимога від 18.11.2019 №Ф-7175-50 є рішеннями суб`єкта владних повноважень, що в силу вимог чинного законодавства формуються на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів під одним порядковим номером, проте визначають суму заборгованості апелянта за різні періоди.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що правомірність формування вимог про сплату боргу (недоїмки) не є предметом розгляду даної справи.

З приводу твердження апелянта, що узгоджена вимога Ф-7175-50-У від 14.05.2019 є відкликаною з підстав отримання ним вимоги Ф-7175-50 від 18.11.2019, в силу положень пп.2 п.6 розділу IV Інструкції № 449, судом першої інстанції вірно зазначено, що у пункті 6 розділу VI Інструкції №449 визначені підстави вважати вимогу про сплату боргу (недоїмки) відкликаною, зокрема: сума боргу (недоїмки), зазначена у вимозі, погашається платником, органами державної виконавчої служби або органами Казначейства - у день, протягом якого відбулося таке погашення суми боргу (недоїмки) в повному обсязі; орган доходів і зборів скасовує або змінює раніше зазначену суму боргу (недоїмки) внаслідок її узгодження або оскарження - з дня прийняття органом доходів і зборів рішення про скасування або зміну раніше зазначеної суми боргу (недоїмки); вимога органу доходів і зборів про сплату боргу (недоїмки) скасовується судом - у день набрання судовим рішенням законної сили; борг (недоїмка) списується у випадках, передбачених статтею 25 Закону, в порядку, визначеному пунктами 9-11 цього розділу,- у день прийняття органом доходів і зборів рішення про списання боргу (недоїмки) відповідно до частини сьомої статті 25 Закону; є рішення суду на стягнення відповідних сум боргу (недоїмки), що зазначені у вимозі,- у день надходження виконавчих документів до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства.

Відтак посилання позивача на пп.2 п.6 розділу IV Інструкції № 449 судом першої інстанції вірно відхилено, оскільки такий стосується випадків скасування або зміни раніше зазначеної суми боргу внаслідок її узгодження чи скасування.

Разом з тим, жодних доказів оскарження відповідної вимоги в адміністративному чи в судовому порядку апелянтом не надано.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, вимогу від 18.11.2019 органом ДПС було направлено в порядку пункту 3 розділу VI Інструкції №449 з підстав наявності боргу: платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску

Окрім цього як вірно зазначено судом першої інстанції, згідно з долученого третьою особою на стороні відповідача до матеріалів справи витягу з інтегрованої картки платника податків слідує, що заборгованість позивача зі сплати єдиного внеску станом на 31.01.2020 становить 17 697,90 грн.

Зважаючи на викладене вище, судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що підстави вважати, що узгоджена вимога від 14.05.2019 № Ф-7172-50-У як виконавчий документ має бути повернута стягувачу без виконання, відсутні.

З врахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відмови в позові.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 287, 308, 315, 316, 321, 322, 325, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 року у справі №460/3826/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді Н. В. Бруновська
І. В. Глушко
Повне судове рішення складено 27.10.2020