Справа № 500/305/19
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2020-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 жовтня 2020 року

Київ

справа №500/305/19

адміністративне провадження №К/9901/29163/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Гусака М.Б., Усенко Є.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції справу №500/305/19 за позовом Приватного акціонерного товариства «Птахофабрика Тернопільська» до Головного управління ДФС у Тернопільській області, правонаступником якого є Головне управління ДПС у Тернопільській області, про скасування податкового повідомлення-рішення, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління ДФС у Тернопільській області на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року (головуючий суддя - Хобор Р.Б., судді: Онишкевич Т.В., Сеник Р.П.),-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року Приватне акціонерне товариство «Птахофабрика Тернопільська» (далі за текстом - позивач, ПрАТ «Птахофабрика Тернопільська») звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Тернопільській області, правонаступником якого є Головне управління ДПС у Тернопільській області (далі за текстом- відповідач, ГУ ДПС), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12 грудня 2018 року № , податкову вимогу № 1356-54 від 18 січня 2019 року, рішення про опис майна у податкову заставу № 194/10-5/19-00-54-09/1447 від 21 січня 2019 року.

Адміністративний позов вмотивовано тим, що реальність постачання позивачу макухи соняшникової контрагентами - ТОВ «Новація Грін», ТОВ «Агро-Санінвест», ТОВ «Вайзен-Ц» підтверджується належним чином оформленими первинними документами.

Крім того, відповідач зробив помилковий висновок, що у податковій звітності з податку на додану вартість (далі - ПДВ) за лютий 2018 року ПрАТ «Птахофабрика Тернопільська» повторно збільшила податковий кредит на 173903 грн. Позивач вказує, що дана сума не була врахована у податковій звітності за січень 2018 року, а була уточнена у лютому 2018 року, тому відображення ПДВ у сумі 173903 грн при поданні декларації за лютий 2018 року було здійснено правильно.

Контролюючий орган дійшов помилкового висновку про наявність у позивача податкового боргу та виніс податкову вимогу та рішення про опис майна у заставу, оскільки визначене податковим повідомленням-рішенням від 12 грудня 2018 року № грошове зобов`язання в силу приписів пункту 56.18 статті 56 ПК України не було узгодженим.

Тернопільський окружний адміністративний суд рішенням від 20 червня 2019 року в задоволенні позову відмовив.

Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 24 вересня 2019 року апеляційну скаргу ПрАТ «Птахофабрика Тернопільська» задовольнив. Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року скасував та прийняв постанову про задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи спір, суди встановили, що посадовими особами ГУ ДПС проведено документальну планову виїзну перевірку з питань дотримання вимог ПрАТ «Птахофабрика Тернопільська» податкового валютного та іншого законодавства за період з 1 січня 2016 року по 30 червня 2018 року, за результатами якої складено акт № 2521/19-00/14-01/03369177 від 30 листопада 2018 року.

Перевіркою встановлено порушення пунктів 44.1, 44.2 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, статті 200, пунктів 201.1, 201.10 статті 201 ПК України, що призвело до заниження ПДВ на суму 1301643 грн, в тому числі: за квітень 2017 року на суму - 284611 грн, за вересень 2017 року - 122449 грн, за жовтень 2017 року - 53564 грн, за березень 2018 року - 173903 грн., за квітень 2018 року - 26382 грн, за травень 2018 року - 640734 грн, та зменшено від`ємне значення ПДВ за червень 2018 року в сумі 19068 грн.

Таких висновків контролюючий орган дійшов за наслідками дослідження господарських операцій з придбання позивачем у періоді, що перевірявся, макухи соняшникової у ТОВ «Новація Грін», ТОВ «Агро-Санінвест», ТОВ «Вайзен-Ц». Згідно з даними Єдиного реєстру податкових накладних (далі - ЄРПН) не встановлено джерело походження та виробника макухи соняшникової по ланцюгу постачання. У відповідь на запит ГУ ДФС Управління патрульної поліції в Тернопільській області листом від 7 листопада 2018 року №9343/19-00-14-01-11/22881 повідомило, що транспортні засоби, вказані у товарно-транспортних накладних (далі - ТТН) на перевезення макухи від означених контрагентів, на маршрутах: смт. Дружба Теребовлянський район Тернопільської області - м. Вінниця, смт. Дружба Теребовлянський район Тернопільської області - м. Дніпро, смт. Дружба Теребовлянський район Тернопільської області - вул. Молодіжна, 71-А, с. Новоградівка, Бобринецький район, Кіровоградська область, розшуковими реєстрами «Відеоконтроль-Рубіж» зафіксовані не були. У зв`язку з цим надані первинні документи, хоча і відповідають зовнішнім формальним ознакам, проте не відображають реального руху активу та є недостовірними.

Крім того, позивач повторно збільшив податковий кредит з ПДВ на суму 173903 грн у податковій звітності з ПДВ за лютий 2018 року. Відповідні коригування вже були проведені на основі поданого уточнюючого розрахунку № від 26 лютого 2018 року «Уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок» за січень 2018 року.

На підставі вказаного акта перевірки відповідач 12 грудня 2018 року виніс податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено суму податкового зобов`язання з ПДВ у сумі 1301643 грн та застосовано штрафні санкції у сумі 650821,50 грн.

18 січня 2019 року ГУ ДПС винесло податкову вимогу № 1356-54 на суму податкового боргу 2117655,44 грн.

21 січня 2019 року ГУ ДПС прийняло рішення № 194/10-5/19-00-54-09/1447 про опис майна ПрАТ «Птахофабрика Тернопільська» в податкову заставу.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції повністю погодився з висновками контролюючого органу, викладеними в акті перевірки, продублювавши їх у мотивувальній частині судового рішення.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про задоволення позову, апеляційний суд за наслідками дослідження долучених до матеріалів справи первинних документів дійшов висновку про доведеність належними доказами позиції позивача, що господарські операції з придбання макухи соняшникової у контрагентів фактично відбулись, натомість, відповідач протилежного не довів. Податкова вимога та рішення про опис майна у податкову заставу також за висновками апеляційного суду підлягали скасуванню як такі, що прийняті на підставі протиправного податкового повідомлення-рішення.

Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, ГУ ДПС подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року і залишити в силі рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року.

Скаржник наголошує, що суд апеляційної інстанції залишив поза увагою, що у посвідченнях про якість поставленої позивачу ТОВ «Агро-Санінвест» продукції не зазначено, хто є її виробником. У посвідченнях про якість на макуху соняшникову, що була поставлена позивачу ТОВ «Вайзен-Ц», виробником продукції вказано ТОВ «Хрещатий Вимір», проте, згідно з даними ЄРПН ні означений контрагент, ні його постачальники з указаним виробником не мали господарських відносин. Крім того, відносно директора ТОВ «Вайзен-Ц» порушено кримінальне провадження №0000079 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 204 та частиною третьою статті 212 КК України. Суд апеляційної інстанції не врахував, що згідно з даними Управління патрульної поліції у Тернопільській області транспортні засоби, які здійснювали перевезення макухи відповідно до ТТН, не фіксувались на відповідних маршрутах розшуковими реєстрами «Відеоконтроль-Рубіж». Також скаржник наполягає, що він правильно встановив завищення ПрАТ «Птахофабрика Тернопільська» податкового кредиту з ПДВ на 173903 грн як такий, що був включений повторно, на що не звернув уваги апеляційний суд.

У відзиві на касаційну скаргу позивач просив залишити її без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін як законну та обґрунтовану. Відзив вмотивовано тим, що матеріали справи містять первинні документи, які в повній мірі підтверджують факт придбання активу (макухи соняшникової) та її використання у власній господарській діяльності (для годівлі курей-несучок), а саме: копії договорів, специфікацій, видаткових та податкових накладних, ТТН, платіжних доручень, посвідчень про якість, подорожніх листів, розрахункових листів, зведених таблиць по заробітній платі, журналів вагаря та контролю якості, оборотно-сальдові відомості. Посилання скаржника на відомості, що містяться у листі Управління патрульної поліції у Тернопільській області від 7 листопада 2018 року №9343/19-00-14-01-11/22881, як на доказ нереальності спірних господарських операцій, позивач вважає безпідставними. Згідно з наданими на адвокатські запити представника ПрАТ «Птахофабрика Тернопільська» відповідями Управління патрульної поліції у Тернопільській області не володіє інформацією щодо розташування відповідних комплексів на території інших адміністративно-територіальних одиниць, а ТОВ «Оллі-Транс» повідомило, що відсутність інформації про фіксування транспортних засобів за реєстрами розшуку можлива внаслідок поганих погодних умов, відсутності електроенергії, забрудненнями, пошкодженнями тощо. Доводи скаржника про наявність кримінального провадження щодо директора ТОВ «Вайзен-Ц» є неспроможними, оскільки обвинувальний вирок щодо вказаної особи на час як проведення перевірки, так і розгляду справи судами відсутній.

Позивач також наголошує, що у податковій декларації з ПДВ за січень 2018 року не були відображені коригування, внесені уточнюючим розрахунком від 19 січня 2018 року до податкової декларації за березень 2017 року. Уточнення до декларації за січень 2018 року було подано у лютому 2018 року та правомірно було враховано в подальшому при поданні податкової декларації за лютий 2018 року. Позиція контролюючого органу про повторне включення до складу податкового кредиту суми ПДВ 173903 грн з огляду на викладене є помилковою.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року №537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» Головне управління ДФС у Тернопільській області реорганізовано шляхом приєднання до Головне управління ДПС у Тернопільській області, у зв`язку з чим наявні підстави, передбачені статтею 52 КАС України для заміни сторони у справі, замінивши відповідача Головне управління ДФС у Тернопільській області його правонаступником Головним управлінням ДПС у Тернопільській області, для якого усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та відзиву на неї, перевіривши правильність застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» ця касаційна скарга розглядається в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (до 8 лютого 2020 року).

Винесення контролюючим органом податкового повідомлення-рішення від 12 грудня 2018 року № обумовлене допущеними позивачем, на переконання ГУ ДФС, порушеннями при формуванні податкового кредиту, а саме:

1) відсутність реального постачання макухи соняшникової від ТОВ «Новація Грін» (на суму ПДВ 176014 грн), ТОВ «Агро-Санінвест» (на суму ПДВ 686184 грн), ТОВ «Вайзен-Ц» (на суму ПДВ 284611 грн);

2) повторне включення до складу податкового кредиту з ПДВ у податкової декларації за лютий 2018 року суми 173903 грн.

Щодо правомірності віднесення до складу податкового кредиту ПДВ за наслідками господарських операцій з ТОВ «Новація Грін», ТОВ «Агро-Санінвест», ТОВ «Вайзен-Ц» колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 44.1. статті 44 ПК України (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За змістом частини першої статті 9 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які у розумінні абзацу одинадцятого статті 1 цього Закону є документами, які містять відомості про господарську операцію та відповідно до частини другої статті 9 цього ж Закону повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської діяльності і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За приписами абзацу 1 пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Вирішуючи справи із застосуванням наведених правових норм, Верховний Суд у постановах від 27 лютого 2020 року (справи № 813/7081/14, № 814/120/15), від 3 жовтня 2019 року (справа № 813/4079/15), від 10 вересня 2019 року (справа №814/2412/17) визнав, що наслідки для податкового обліку створює фактичний рух активів за результатами здійснення господарських операцій, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту, і вказана обставина є визначальною для дослідження судами.

При цьому норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, в тому числі і складена з причин неможливості проведення документальних перевірок, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

За встановлених судами обставин та доводів касаційної скарги колегія суддів не вбачає підстав для відступу від правової позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, сформульованої, зокрема у постановах від 27 лютого 2020 року (справи № 813/7081/14, № 814/120/15), від 3 жовтня 2019 року (справа № 813/4079/15), від 10 вересня 2019 року (справа №814/2412/17).

Судом апеляційної інстанції встановлено реальність господарських операцій позивача із контрагентами (ТОВ «Новація Грін», ТОВ «Агро-Санінвест», ТОВ «Вайзен-Ц») з посиланням на належним чином оформлені копії документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та які містять достатні дані про зміст господарських операцій та їх учасників, підтверджують фактичне здійснення таких операцій, а саме: договори поставки, податкові та видаткові накладні, платіжні доручення, товарно-транспортні накладні, подорожні листи, посвідчення про якість товару.

Суд врахував також долучені позивачем первинні документи, надані контрагентом ТОВ «Вайзен-Ц» на підтвердження обставин придбання ним макухи соняшникової у контрагента по ланцюгу постачання - ТОВ «Борисфен-Груп-ЛТД».

Посилання контролюючого органу на податкову інформацію щодо постачальників позивача правильно не було взято до уваги апеляційним судом, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, в тому числі по ланцюгу постачання.

У постановах від 15 травня 2019 року (справа №804/12339/13-а), від 30 серпня 2019 року (справа № 804/17176/14) Верховний Суд вказав, що відсутність товарно-транспортних накладних або їх окремі недоліки не є обставиною, яка б давала беззаперечні підстави стверджувати про відсутність у платника податків права на формування своїх даних податкового обліку, зокрема податкового кредиту/валових витрат, оскільки зазначені документи є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами перевезення, а не договорами поставки.

У межах даної справи відповідні ТТН та подорожні листи до них були надані позивачем до перевірки і контролюючий орган до їх форми та змісту не мав зауважень. Посилання відповідача на лист Управління патрульної поліції у Тернопільській області від 7 листопада 2018 року №9343/19-00-14-01-11/22881 правильно не було враховано судом апеляційної інстанції, оскільки він є недопустимими доказом. Враховуючи, що ТТН не належать до первинних документів, які обов`язково мають бути надані при підтвердженні реальності операцій з постачання товарів, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи скаржника в цій частині.

Документи, що посвідчують якість товару також не належать до документів, на підставі яких формується бухгалтерський і податковий облік та не містять відомостей про господарську операцію, тому певні недоліки у посвідченнях на якість товару, на які вказує скаржник, не є доказом наявності складу податкового правопорушення.

Посилання скаржника на існування кримінального провадження відносно директора ТОВ «Вайзен-Ц» колегією суддів відхиляються, оскільки результати оперативно-розшукових заходів в рамках кримінальної справи не є доказами у податковому спорі. Натомість, вирок суду, який би набрав законної сили та який би містив оцінку створення та діяльності указаного контрагента позивача, відсутній.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що первинні документи, надані позивачем на підтвердження дійсності господарських операцій із зазначеними вище контрагентами, враховуючи співвідношення вчинених господарських операцій з основним видом діяльності позивача та у сукупності зі встановленими обставинами господарських операцій, підтверджують формування показників податкової звітності та вказують на реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку.

Таким чином, висновки суду апеляційної інстанції щодо підтвердження права ПрАТ «Птахофабрика Тернопільська» на формування показників податкового обліку за господарськими операціями із ТОВ «Новація Грін», ТОВ «Агро-Санінвест», ТОВ «Вайзен-Ц» колегія суддів вважає такими, що ґрунтуються на фактичних обставинах, встановлених відповідно до вимог процесуального закону, на порушення якого особа, що подала касаційну скаргу, вмотивовано не посилається.

Обґрунтування касаційної скарги ГУ ДПС в частині правомірності формування позивачем податкового кредиту з ПДВ за наслідками господарських операцій ТОВ «Новація Грін», ТОВ «Агро-Санінвест», ТОВ «Вайзен-Ц» аналогічні доводам, викладеним у відзиві на позов та апеляційну скаргу і зводиться виключно до непогодження з оцінкою, наданою апеляційним судом повно і всебічно встановленим обставинам справи в цій частині, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, скаржником не зазначено. Фактично відповідач у касаційній скарзі просить про переоцінку, додаткову перевірку доказів стосовно встановлених судом фактичних обставин у справі, проте це знаходиться за межами касаційного перегляду, встановлених частиною першою статті 341 КАС України.

Водночас, колегія суддів вважає, що вирішуючи питання про обґрунтованість включення позивачем до складу податкового кредиту з ПДВ у податковій декларації за лютий 2018 року суми 173903 грн, суди застосували формальний підхід до вирішення справи в цій частині.

Так, суд першої інстанції фактично продублював викладені в акті перевірки висновки контролюючого органу і не надав жодної правової оцінки доводам позивача в цій частині. Апеляційний суд взагалі залишив поза увагою та дослідженням дане порушення, не відобразивши у мотивувальній частині оскарженої постанови будь-яких висновків з приводу правомірності включення позивачем до складу податкового кредиту з ПДВ суми 173903 грн у податковій декларації за лютий 2018 року.

У матеріалах справи містяться податкові декларації за березень 2017 року (том 2 а.с.187-188), січень 2018 року (том 2 а.с.190-191), лютий 2018 року (том 2 а.с.194) та уточнюючі розрахунки від 19 січня 2018 року та від 26 лютого 2018 року (том 2 а.с.188-189, 191-192).

Судам слід належним чином дослідити указану податкову звітність, за наслідками чого прийняти обґрунтоване і законне судове рішення в цій частині із наведенням відповідного правового обґрунтування в частині прийняття чи відхилення доводів учасників справи.

Колегія суддів також критично оцінює висновок апеляційного суду щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування податкової вимоги № 1356-54 від 18 січня 2019 року, рішення про опис майна у податкову заставу № 194/10-5/19-00-54-09/1447 від 21 січня 2019 року як таких, що прийняті на підставі податкового повідомлення-рішення від 12 грудня 2018 року № .

Так, загальна сума податкового боргу, вказана у оскарженій вимозі, становить 2117644,44 грн, де основний платіж складає 1290682,61 грн, штрафні (фінансові) санкції - 650821,50 грн, пеня - 176151,33 грн. Натомість, сума донарахованого відповідачем податкового зобов`язання у податковому повідомленні-рішенні від 12 грудня 2018 року № складає 1301643 грн. Таким чином, сума податкового боргу за основним платежем зменшена порівняно з визначеним податковим повідомленням-рішенням на 10960,39 грн. У матеріалах справи відсутній розрахунок податкового боргу станом на 18 січня 2019 року, відтак, не можливо встановити, з огляду на які саме порушення податкового законодавства виник спірний податковий борг.

Питання щодо правомірності формування податкового кредиту з ПДВ на суму 173903 грн не було досліджено судами, але останнє мало вплив на формування податкового боргу, визначеного у податковій вимозі, і, як наслідок, рішення про опис майна у податкову заставу. При цьому дані щодо розмежування податкового боргу за відповідними порушеннями у матеріалах справи відсутні.

Крім того, суди не врахували, що однією з підстав позову була неузгодженість податкового повідомлення-рішення від 12 грудня 2018 року № , що, на переконання позивача, унеможливлювало винесення податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу. Проте ці обставини не були досліджені судами.

З урахуванням наведеного, судові рішення судів попередніх інстанцій не можна вважати такими, що відповідають у повній мірі вимогам статті 242 КАС України, відповідно до частин першої та четвертої якої рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За змістом частин першої та другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За правилами пункту 1 частини 2 статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Частиною 4 статті 353 КАС України визначено, що справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити без змін постанову апеляційного суду в частині задоволення позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12 грудня 2018 року № в частині донарахування податкового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 1127740 грн та застосування штрафних санкцій у розмірі 563870 грн. Натомість, в частині донарахування вказаним податковим повідомленням-рішенням податкового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 173903 грн та застосування штрафних санкцій у розмірі 86951,50 грн, а також в частині задоволення позову про визнання протиправними та скасування податкової вимоги № 1356-54 від 18 січня 2019 року та рішення про опис майна у податкову заставу № 194/10-5/19-00-54-09/1447 від 21 січня 2019 року справу слід направити на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки судами не додержано норм процесуального права задля з`ясування усіх фактичних обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення в означеній частині.

Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з`ясувати всі фактичні обставини справи, з перевіркою їх належними та допустимими доказами та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення із наведенням відповідного правового обґрунтування в частині прийняття чи відхилення доводів учасників справи.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 353, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Тернопільській області, правонаступником якого є Головне управління ДПС у Тернопільській області, задовольнити частково.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року у справі №500/305/19 скасувати в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12 грудня 2018 року № про донарахування податкового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 173903 грн та застосування штрафних санкцій у розмірі 86951,50 грн, а також в частині визнання протиправними та скасування податкової вимоги № 1356-54 від 18 січня 2019 року та рішення про опис майна у податкову заставу № 194/10-5/19-00-54-09/1447 від 21 січня 2019 року.

Справу №500/305/19 у вказаній частині направити на новий розгляд до Тернопільського окружного адміністративного суду.

В іншій частині постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року у справі №500/305/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і не оскаржується.

СуддіМ.М. Гімон М.Б. Гусак Є.А. Усенко