Справа № 540/191/20
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2020-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 р.м.ОдесаСправа № 540/191/20
Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.

при секретарі Жигайлової О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Колосс" на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2020 року, ухвалене в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м.Херсоні у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Колосс" до Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі про визнання протиправними та скасування податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання протиправними та скасування податкової вимоги від 10.12.2019 року №11174-10 та рішення про опис майна у податкову заставу №11174-10 від 10.12.2019 року.

В обґрунтування позову зазначалось, що 17.12.2019 року на адресу товариства надійшли податкова вимога та рішення про опис майна у податкову заставу №11174-10 від 10.12.2019 року. В податковій вимозі визначено, що станом на 09.12.2019 року товариство має суму податкового боргу з податку на додану вартість в розмірі 62574,50 грн. Позивач стверджує, що у товариства відсутній податковий борг з ПДВ, натомість відповідач не виключив з інтегрованої картки платника податків (далі - ІКП) оскаржене в судовому порядку податкове повідомлення-рішення № від 20.06.2019 року. Позивач зазначає про наявність надмірно сплаченої суми (переплати) з ПДВ станом на 31.12.2016 року в розмірі 1515747,57 грн. за постановою Одеського апеляційного адміністративного суду в справі № 821/1914/17. З наведеного позивач робить висновок про відсутність податкового боргу з ПДВ, як наслідок протиправність податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. Доводами апеляційної скарги зазначено, що у товариства відсутній податковий борг з ПДВ, натомість відповідач не виключив з інтегрованої картки платника податків (далі - ІКП) оскаржене в судовому порядку податкове повідомлення-рішення № від 20.06.2019 року. Позивач зазначає про наявність надмірно сплаченої суми (переплати) з ПДВ станом на 31.12.2016 року в розмірі 1515747,57 грн. за постановою Одеського апеляційного адміністративного суду в справі № 821/1914/17. З наведеного позивач робить висновок про відсутність податкового боргу з ПДВ, як наслідок протиправність податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем зазначається, намагається погасити реальний податковий борг з ПДВ за рахунок переплати, яка обліковується в ІКП по КБК (код бюджетної класифікації) 14010160, кошти по якій не були сплачені в бюджет, а знаходилися на спеціальному рахунку позивача, а з 01.01.2017 року були перераховані на поточний рахунок. Також, На виконання ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2020 р. Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі надали розрахунок до податкової вимоги від 10.12.2019 р. №11174-10, в яких, відповідач зазначає, що станом на 09.12.2019 р. в ІКП по КБК 14010160 обліковується переплата у сумі 1483511,60 грн., проте, звертає увагу, що жодним судовим рішенням, в тому числі по справі №821/1914/17 відповідач не був зобов`язаний вносити коригування до будь-яких ІКП позивача, погасити борг, тощо.

Також, відповідач зазначає, що спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства було врегульовано статтею 209 ПК України, Порядком акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум ПДВ на спеціальних рахунках, відкритих у банках та/або органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, затвердженого постановою КМУ від 12.01.2011 №11.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Колосс" надали суду відповідь на відзив та зазначили наступне.

Відповідно до п. 4 Порядку акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум податку на додану вартість на спеціальних рахунках, відкритих у банках та/або органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (затверджено постановою КМУ від 12.01.2011 №11 (на сьогоднішній день втратив чинність) сума податку на додану вартість, що акумулюється на спеціальному рахунку, не підлягає вилученню до державного бюджету і використовується сільськогосподарським підприємством відповідно до пункту 209.2 статті 209 Кодексу, а починаючи з 1 січня 2017 року перераховується на поточний рахунок сільськогосподарського підприємства.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.06.2018 року по справі №821/1914/17 (Відповідач той самий , що й наразі), де позивачем також є ТОВ «Колосс», встановлено та підтверджено, що згідно з наданим ГУ ДФС в Херсонській області зворотнім боком облікової картки платника податків по КБК 14010160 за 2017 рік у ТОВ «Колосе» наявна переплата станом на 31.12.2016 р. у сумі 1 515 747,57 грн.

Згідно з відомостями інтегрованої картки (далі - ІКП) ТОВ «Колосс» по коду класифікації доходів бюджету 14010160 (спеціальний рахунок; суми пдв, що залишаються в розпорядженні підприємства згідно ст. 209 ПКУ) станом на 31.01.2017 року на даному рахунку наявна переплата у сумі 1 483 511,57 грн та станом на 31.12.2018 на рахунку ТОВ «Колосс» також наявна переплата у цьому ж розмірі.

Відповідно до повідомлення розміщеного 05.01.2017 на офіційному сайті Державної казначейської служби України (скріншот додаємо), у зв`язку зі скасуванням спеціального режиму оподаткування, Казначейство повідомило, що ним заблоковано рахунки в системі електронного адміністрування ПДВ, які додатково відкриті відповідно до п. 20012. ст. 2001 ПКУ (спец, рахунки).

Відтак, починаючи з 01.01.2017 ТОВ «Колосс» не може розпоряджатися коштами, що знаходяться на цьому рахунку та які повинні бути перераховані на поточний рахунок ТОВ «Колосс».

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено,

10.12.2019 року відповідачем сформовано податкову вимогу №11174-10, згідно з якою за ТОВ «Колосс» станом на 09.12.2019 року обліковується податковий борг з ПДВ в розмірі 62574,50 грн., що є сумою основного платежу.

10.12.2019 року відповідачем винесено рішення про опис майна у податкову заставу №11174-19, яким на підставі ст.89 ПК України майно позивача описано в податкову заставу.

17.12.2019 року товариство отримало спірну податкову вимогу та рішення про опис майна у податкову заставу.

Позивач заперечує проти наявності у нього податкового боргу на момент формування податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу, оскільки судовими рішеннями підтверджено існування переплати з ПДВ станом на 31.12.2016 року в розмірі 1515747,57 грн. (справа № 821/1914/17).

Окремо позивач звертає увагу на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду в справі № 540/1584/19 від 03.03.2020 року, якою скасовано податкове повідомлення-рішення № від 20.06.2019 року.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що судовими рішеннями в справах № 821/430/17 та № 821/1914/17 не встановлено обов`язку контролюючого органу зарахувати переплату ПДВ по ІКП коду 14010160 в рахунок погашення недоїмки по ІКП коду 14010100 та 14011001. Також, суд зазначив, що з урахуванням правомірності податкової вимоги, правомірним є рішення про опис майна у податкову заставу №11174-10 від 10.12.2019 року.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

До 01.01.2017 Податковий кодекс України передбачав спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства, який регулювався положеннями ст. 209 ПКУ.

Спеціальний режим оподаткування передбачав розподіл коштів, зарахованих на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість (для сплати зобов`язань до бюджету) та на спеціальні рахунки сільськогосподарських підприємств, які відкриті в установах банків та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (залишались в розпорядженні сільськогосподарських підприємств).

Проте, з 01.01.2017 спеціальний режим оподаткування сільськогосподарських товаровиробників скасовано, та, відповідно, ст. 209 ПКУ втратила чинність.

Відповідно до п. 4 Порядку акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум податку на додану вартість на спеціальних рахунках, відкритих у банках та/або органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (затверджено постановою КМУ від 12.01.2011 №11 (на сьогоднішній день втратив чинність) сума податку на додану вартість, що акумулюється на спеціальному рахунку, не підлягає вилученню до державного бюджету і використовується сільськогосподарським підприємством відповідно до пункту 209.2 статті 209 Кодексу, а починаючи з 1 січня 2017 року перераховується на поточний рахунок сільськогосподарського підприємства.

Судом встановлено, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.06.2018 року по справі №821/1914/17 встановлено та підтверджено, що згідно з наданим ГУ ДФС в Херсонській області зворотнім боком облікової картки платника податків по КБК 14010160 за 2017 рік у ТОВ «Колосс» наявна переплата станом на 31.12.2016 р. у сумі 1 515 747,57 грн.

Згідно з відомостями інтегрованої картки (далі - ІКП) ТОВ «Колосс» по коду класифікації доходів бюджету 14010160 (спеціальний рахунок; суми пдв, що залишаються в розпорядженні підприємства згідно ст. 209 ПКУ) станом на 31.01.2017 року на даному рахунку наявна переплата у сумі 1 483 511,57 грн та станом на 31.12.2018 на рахунку ТОВ «Колосс» також наявна переплата у цьому ж розмірі.

Відповідно до повідомлення розміщеного 05.01.2017 на офіційному сайті Державної казначейської служби України, у зв`язку зі скасуванням спеціального режиму оподаткування, Казначейство повідомило, що ним заблоковано рахунки в системі електронного адміністрування ПДВ, які додатково відкриті відповідно до п. 20012. ст. 2001 ПКУ (спец, рахунки).

Відтак, починаючи з 01.01.2017 р. ТОВ «Колосс» не може розпоряджатися коштами, що знаходяться на цьому рахунку та які повинні бути перераховані на поточний рахунок ТОВ «Колосс»,

Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року №422, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 травня 2016 року за №751/28881, затверджений Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Порядок № 422).

Відповідно до п.1 підрозділу 1 Розділу II Порядку №422, з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Пунктом 1 підрозділом 1 розділу III Порядку №422 визначено, що для забезпечення контролю за повнотою та своєчасністю розрахунків платників органи ДФС проводять оперативний облік надходжень за податками, зборами на підставі документів, визначених порядком взаємодії органів ДФС та органів Казначейства у процесі виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями, а саме: відомостей про зарахування та повернення коштів з аналітичних рахунків за надходженнями у вигляді технологічного файла @В; виписок з рахунків у вигляді електронного реєстру розрахункових документів; звітів про виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями.

Відповідно до п. 1 підрозділу 3 «Відображення в ІКП надходжень сум податків, зборів, митних платежів до бюджету та єдиного внеску у разі зміни (відміни) платежу» розділу III. «Облік надходжень сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску» Порядку №422, - після прийняття закону про Державний бюджет України на відповідний рік та/або внесення змін до закону про Державний бюджет України та затвердження місцевих бюджетів у разі зміни переліку видів надходжень, що зараховуються до державного та місцевих бюджетів, в органах Казначейства відкриваються (перевідкриваються) рахунки для зарахування доходів бюджетів та/або відбувається перенесення залишків коштів на нові рахунки з обліку надходжень бюджетів.

Згідно з абз. З п.2 підрозділу 3 «Відображення в ІКП надходжень сум податків, зборів, митних платежів до бюджету та єдиного внеску у разі зміни (відміни) платежу» розділу III. «Облік надходжень сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску» Порядку №422 у разі виключення коду класифікації доходів бюджету підрозділ, який здійснює облік платежів та інших надходжень, відповідно до інформації, отриманої від органу Казначейства, проводить перенесення залишків коштів за відповідними кодами бюджетної класифікації.

Дані ІКП ТОВ «Колосс» по спеціальному рахунку, свідчать про те, що переплата у розмірі 1 483 511,57 грн, яка мала місце станом на 31.01.2017 та станом на 31.12.2017р. перенесена до ІКП за тим же кодом (а не на новий рахунок) і в 2018 році та станом на 31.12.2018 переплата так само становила 1 483 511,57 грн.

Код класифікації доходів бюджету 140101160 (спец.рахунок) виключено з 01.01.2017р., однак залишок коштів не перенесено за відповідними кодами та не перераховано на поточний рахунок ТОВ «Колосс», що підтверджується ІКП по даному рахунку, відповідно до якої станом на 31.12.2018р. обраховувалась переплата у розмірі 1 483 511,57 грн.

Таким чином, судова колегія встановила, що з 01.01.2017р. ТОВ «Колосс » не має доступу до спец.рахунку та не може чинити будь-які дії з коштами, наявними на цьому рахунку, а контролюючий орган не здійснює перенесення залишків коштів за новими кодами та не перераховує їх на поточний рахунок ТОВ «Колосс».

Як вбачається з наданої відповідачем до матеріалів справи копії інтегрованої картки по спеціальному рахунку, на даному рахунку та станом на 31.12.2018 року рахується переплата у розмірі 1 483 511,57 грн, що суперечить зазначенню відповідача про те, що починаючи з 01.01.2017 року ці кошти перераховані на поточний рахунок, та підтверджує, що зазначені кошти на рахунку не перебувають в розпорядженні ТОВ «Колосс».

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що кошти ТОВ «Колосс», які обліковуються на спеціальному рахунку, з 01.01.2017 перераховані на поточний рахунок позивача.

Відповідно до приписів ст.87 ПКУ передбачено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також: а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника); б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів; в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України.

Не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість, кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Для погашення такого податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, за умови наявності підстав, передбачених статтею 95 цього Кодексу, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, у якому зазначаються найменування платника, податковий та індивідуальний податковий номер платника та сума податкового боргу, що підлягає перерахуванню до бюджету. Порядок формування та надсилання органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, такого реєстру визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної податкової і митної політики.

Таким чином, для зарахування надміру сплачених платежів у рахунок таких бюджетних платежів податкове законодавство не вимагає від платника податків здійснення будь-яких дій, і надає податковому органу право вчиняти дії по зарахуванню надміру сплачених сум такого податку на сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу.

Судовим рішенням апеляційного суду по справі №821/1914/17 підтверджено, що для забезпечення розрахунків з бюджету та перерахування коштів з ПДВ на спеціальні рахунки, у підприємства ТОВ «Колосс» наявні спеціальні рахунки. У ході розгляду справи, судом встановлено, що у січні 2016 року у позивача була наявна переплата з податку на додану вартість у достатньому розмірі для зарахування надміру сплачених платежів в рахунок сплати податкових зобов`язань зі сплати платежу з ПДВ, що залишається у розпорядженні сільськогосподарського підприємства.

В постанові Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.06.2018 року по справі №821/1914/17 зазначено, що податковим кодексом визначається, що сільськогосподарські підприємства суб`єкти спеціального режиму оподаткування ведуть окремий податковий облік операцій із сільськогосподарськими товарами/послугами, крім зернових і технічних культур та продукції тваринництва; із зерновими та технічними культурами; з продукцією тваринництва, та повинні сплачувати податок на додану вартість до відповідного бюджету - Державного бюджету України, що позивачем і було зроблено.

Таким чином, вказані види операцій, згідно вимог діючого законодавства, є різновидами платежу «податок на додану вартість» та повинні сплачуватись як один платіж за всіма видами окремих операцій.

Відповідно, передбачено зарахування надмірно сплаченої суми по податку на додану вартість, в рахунок сплати сум боргу, по спеціальному рахунку, що залишаються у розпорядженні сільськогосподарського підприємства згідно ст. 209 ПК України (чинна на момент винесення рішення). Таке зарахування можливе без наявності заяви позивача, у відповідності до постанови ОААС від 27.06.2018 року по справі №821/1914/17.

Дане рішення є таким, що набрало законної сили, обставини, встановлені ним, не підлягають доведенню у відповідності до ст. 78 КАС України).

Судом першої інстанції не враховано вищезазначене при винесенні оскаржуваного рішення, що призвело до винесення неправильного рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Колосс» та про необхідність визнати протиправними та скасувати податкову вимогу від 10.12.2019 року №11174-10 та рішення про опис майна у податкову заставу №11174-10 від 10.12.2019 року.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Враховуючи наведені положення діючого законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні постанови припустився порушень норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Колосс" - задовольнити.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2020 року - скасувати.

Прийняти нове рішенням, яким адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Колосс" задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкову вимогу від 10.12.2019 року №11174-10 та рішення про опис майна у податкову заставу №11174-10 від 10.12.2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Колосс" сплачений судовий збір у розмірі 10510 грн. (десять тисяч п`ятсот десять гривень).

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 26.10.2020 року

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик