Справа № 826/1664/18
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2020-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/1664/18 Суддя (судді) першої інстанції: Арсірій Р.О.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Лічевецького І.О.,

Мельничука В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України, в якому просив:

1) визнати протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо обрахування полковнику ОСОБА_1 загальної вислуги років для призначення пенсії станом на 01 серпня 2017 року без урахування періоду навчання у Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут з 19 серпня 1992 року по 22 червня 1994 року та у Львівській республіканській спеціальній школі - інтернаті з 15 липня 1991 року по 19 серпня 1992 року, зарахованих позивачу встановленим порядком до вислуги років Донецьким прикордонним загоном на підставі рішення комісії з установлення стажу роботи цього прикордонного загону (протокол №8 2007 року) та постанови Донецького окружного адміністративного суду від 04.10.2010 у справі №2а-20697/10/0570;

2) зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України внести зміни до оформлених нею документів для призначення пенсії полковнику ОСОБА_1 , зокрема, подання про призначення пенсії, розрахунку вислуги років на пенсію, наказу Голови Державної прикордонної служби України від 01 серпня 2017 року №781-ос, грошового атестату №27 від 01 серпня 2017 року, врахувавши вислугу років, яка станом на 1 серпня 2017 року у позивача становила: календарна - 25 років 11 місяців 10 днів; пільгова 02 роки 06 місяців 09 днів; всього - 28 років 05 місяців 19 днів, та в місячний строк з дня набрання чинності рішенням суду надіслати ці документи із змінами до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві для здійснення перерахунку пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно не було зараховано період навчання у Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут та у Львівській республіканській спеціальній школі - інтернаті до загальної вислуги років для призначення пенсії.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2020 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо обрахування полковнику ОСОБА_1 загальної вислуги років для призначення пенсії станом на 01 серпня 2017 року без урахування періоду навчання у Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут з 19 серпня 1992 року по 22 червня 1994 року.

Зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України внести зміни до оформлених нею документів для призначення пенсії полковнику ОСОБА_1 , зокрема, подання про призначення пенсії, розрахунку вислуги років на пенсію, наказу Голови Державної прикордонної служби України від 01 серпня 2017 року №781-ос, грошового атестату №27 від 01 серпня 2017 року, врахувавши вислугу років, яка станом на 1 серпня 2017 року у позивача становила: календарна - 25 років 11 місяців 10 днів; пільгова 02 роки 06 місяців 09 днів; всього - 28 років 05 місяців 19 днів.

В решті позовних вимог відмовлено.

Відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що жодна норма Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» чи будь-якого іншого закону не відносить період навчання у ліцеї до періоду військової служби, тому строк такого навчання не може бути зараховано у загальний строк військової служби.

Крім того, апелянт звертає увагу, що постанова Донецького окружного адміністративного суду від 04.10.2010 у справі №2а-20697/10/0570 не може бути прийнята до уваги, оскільки Адміністрація Державної прикордонної служби України не була стороною у справі, враховуючи, що відповідачем виступав Донецький прикордонний загін Східного регіонального управління ДПС України.

У відзиві на апеляційної скаргу позивачем вказано, що позовні вимоги стосуються виключно питань неналежного виконання судового рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2010 року у справі №2а-20697/10/0570.

При цьому, позивачем зазначено, що його брату-близнюку ОСОБА_2 час навчання у військовому ліцеї було зараховано при обрахуванні вислуги років.

Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Голови Державної прикордонної служби України від 01.08.2017 №781-ос полковника ОСОБА_1 (П-002467) виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення Адміністрації Державної прикордонної служби України у зв`язку зі звільненням з військової служби за пунктом «а» (у зв`язку з закінченням строку контракту) частини шостої, з урахуванням підпункту «ї» пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

У вересні 2017 року відповідач подав до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві пакет документів, зокрема розрахунок вислуги років на пенсію для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років, згідно яких станом на 01.08.2017 наявна у ОСОБА_1 вислуга військової служби становить: календарна - 23 роки 00 місяців 6 днів; пільгова - 2 роки 6 місяців 9 днів; всього - 25 років 6 місяців 15 днів.

Однак, до зазначеної вислуги років ОСОБА_1 , на думку позивача, протиправно не було включено період його навчання у Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут з 19.08.1992 по 22.06.1994 та у Львівській республіканській школі - інтернаті з 15.07.1991 по 19.08.1992.

Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи свої права порушеними, позиач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки обставини зарахування стажу позивача військової служби у період навчання у Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут в період з 19.08.1992 по 22.06.1994 документально підтверджені, зокрема копіями висновків щодо перевірки і встановлення наявної у позивача вислуги років за 2010, 2013, 2016 роки та копією особової картки грошового забезпечення за 2015 рік, вказане свідчить про не правомірність дій відповідача щодо не включення до поданих документів на призначення пенсії, вказаного стажу військової служби.

Разом з тим, судом першої інстанції відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині зарахування до вислуги років військової служби період навчання позивача в Львівській республіканській школі - інтернаті з 15.07.1991 по 19.08.1992, оскільки будь-яких доказів виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду від 04.10.2010 у справі №2а-20697/10/0570 у матеріалах справи не має, та відповідач не був стороною у вказаній справі.

Колегія суддів не погоджується у повній мірі з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

За приписами статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року №2262-XII (надалі Закон №2262-XII).

Згідно абзацу «б» частини першої статі 1-2 вказаного Закону, право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

За змістом статті 2 Закону № 2232-ХІІ (в редакції, яка була чинна на час навчання позивача), до видів військової служби відносяться: строкова військова служба; військова служба за контрактом на посадах солдатів і матросів, сержантів і старшин; військова служба жінок за контрактом на посадах солдатів і матросів, сержантів і старшин, прапорщиків і мічманів та офіцерського складу; військова служба за контрактом прапорщиків і мічманів; військова служба за контрактом курсантів (слухачів) військово-навчальних закладів і студентів кафедр військової підготовки (факультетів військової підготовки, відділень військової підготовки) вищих цивільних навчальних закладів; військова служба за контрактом офіцерського складу.

У подальшому, до статті 2 Закону № 2232-ХІІ були внесені зміни та на момент розрахунку вислуги років для призначення пенсії вказана статті була викладена у наступній редакції: до видів військової служби відносяться: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Відповідно до пункту 1 розділу III Інструкції про організацію роботи з оформлення документів для призначення пенсій та отримання пільг військовослужбовцям Національної гвардії України, звільненим зі служби, та членам їх сімей, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 04.05.2016 № 351 (чинному на час звільнення позивача зі служби) структурні підрозділи кадрового забезпечення не пізніше 3 робочих днів після звернення осіб, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», готують розрахунок вислуги років.

Для підготовки розрахунку вислуги років попередньо перевіряються дані про проходження служби, уточнюються і підтверджуються періоди, які підлягають зарахуванню на пільгових умовах. Складений розрахунок вислуги років доводиться до відома особи, якій оформлюється пенсія. Обчислена вислуга років (у календарному обчисленні і окремо на пільгових умовах) вказується в наказі про звільнення.

Колегія суддів враховує, що спірним питання у даному випадку є правомірність неврахування відповідачем періоду навчання позивача у Львівській республіканській школі - інтернаті з 15.07.1991 по 19.08.1992 та Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут з 19.08.1992 по 22.06.1994 до строку військової служби, а отже й до вислуги років.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням комісії в/ч НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з установлення стажу роботи, який дає працівнику право отримання надбавки за безперервну вислугу років (протокол №8 2007 року) до наявного у ОСОБА_1 стажу безперервної служби включено період навчання у Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут з 19.08.1992 по 22.06.1994 (загальний стаж 1 рік 10 місяців 3 дні).

На підставі вказаного рішення комісії в/ч НОМЕР_1 щодо наявної у позивача вислуги років за період навчання у Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут з 19.08.1992 по 22.06.1994 (загальний стаж 1 рік 10 місяців 3 дні) кадровим підрозділом прикордонного загону до особової справи ОСОБА_1 , а фінансовим підрозділом загону - до особистої картки грошового забезпечення внесені відповідні зміни щодо наявного у позивача вислуги років військової служби.

Вказані обставини підтверджуються копіями висновків щодо перевірки і встановлення наявної у позивача вислуги років за 2010, 2013, 2016 роки та копією особової картки грошового забезпечення за 2015 рік.

З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність у відповідача матеріалів щодо документарного підтвердження наявності зарахування позивачу стажу військової служби у період навчання у Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут в період з 19.08.1992 по 22.06.1994.

У той же час, колегія суддів враховує, що згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 19 серпня 1992 року № 490 «Про реформу системи військової освіти» Львівський військовий ліцей імені Героїв Крут був створений на базі Львівської республіканської спецшколи-інтернату з поглибленим вивченням російської мови і літератури та посиленою військово-фізкультурною підготовкою з метою якісної підготовки кандидатів для вступу до військових навчальних закладів, надання державної допомоги у вихованні дітей сиріт, дітей з багатодітних сімей, а також дітей учасників бойових дій та учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

У подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 1996 року № 643, починаючи з 01 липня 1996 року Львівський військовий ліцей імені Героїв Крут реорганізований у Львівський державний ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут.

Тобто, до військового ліцею позивач був зарахований у п`ятнадцятирічному віці, під час вступу до ліцею та у період навчання був неповнолітнім, та не міг бути призваний на військову службу і бути військовослужбовцем.

Так, стаття 24 Закону № 2232-ХІІ (у редакції, що була чинною протягом строку навчання позивача) пов`язувала початок перебування на військовій службі з днем прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаному у приписі, виданому військовим комісаріатом, - для допризовників, призовників і військовозобов`язаних.

Однак, станом на момент виникнення спірних правовідносин жодна норма Закону № 2232-ХІІ чи будь-якого іншого закону не відносить період навчання у ліцеї до періоду військової служби.

Отже, військовий ліцей, в якому навчався позивач, не є військовим навчальним закладом в розумінні Закону № 2232-XII, тому строк його навчання не може бути зараховано у загальний строк військової служби, оскільки навчання в таких учбових закладах з метою підготовки до вступу у військово-навчальні заклади не можна вважати проходженням військової служби згідно з переліком її видів, що закріплений у статті 2 цього Закону.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №813/3997/17.

Слід зазначити, що Верховний Суд України у своїх рішеннях (зокрема, від 16 квітня 2013 року у справі № 21-107а13, від 01 жовтня 2013 року у справі № 21-330а13) також неодноразово вказував, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19 серпня 1992 року № 490 «Про реформу системи військової освіти» військові ліцеї були створені з метою підготовки кандидатів для вступу до військових навчальних закладів.

У даному випадку, зарахування до вислуги років періоду навчання у військовому навчальному закладі (рішення комісії в/ч НОМЕР_1 ) (а.с. 17) та подальше незарахування відповідачем навчання ОСОБА_1 у Львівському військовому ліцеї імені Героїв Крут до вислуги років, тобто фактично невиконання вказаного рішення не може свідчити про протиправність дій Адміністрації Державної прикордонної служби України, з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У пункті 71 рішення Європейського суду з прав людини «Рисовський проти України» вказано, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), n. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII).

У контексті спірних правовідносин варто зауважити, що принцип «належного урядування» дає можливість державним органам виправити допущені помилки, однак таке виправлення минулої помилки не повинно призводити до непропорційного втручання в набуте особою право, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до виправлення державним органом власних помилок, дії відповідача щодо неврахування періоду навчання ОСОБА_1 у Львівському військовому ліцеї імені Героїв Крут слід кваліфікувати як виправлення державним органом власної помилки, що свідчить про правомірність таких дій відповідача.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 19 грудня 2019 року у справі № 540/902/19.

При цьому, постановою Донецького окружного адміністративного суду від 04.10.2010 у справі №2а-20697/10/0570 не було прийнято рішення щодо зарахування ОСОБА_1 до вислуги років військової служби період навчання в Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут з 19.08.1992 по 22.06.1994.

Як наслідок, позовні вимоги у цій частині є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Щодо зарахування до вислуги років військової служби не врахований період навчання в Львівській республіканській школі - інтернаті з 15.07.1991 по 19.08.1992, суд зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, постановою Донецького окружного адміністративного суду від 04.10.2010 у справі №2а-20697/10/0570 позовні вимоги ОСОБА_1 до Східного регіонального управління ДПС України задоволено. Зобов`язано Донецький прикордонний загін Східного регіонального управління ДПС України зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років військової служби не врахований період навчання в Львівській республіканській школі - інтернаті з 15.07.1991 по 19.08.1992.

При цьому, як вірно відзначено судом першої інстанції, будь-яких доказів зарахування до військової служби періоду навчання в Львівській республіканській спеціальній школі - інтернаті з 15.07.1991 по 19.08.1992 з відповідним внесенням записів у особову справу позивача та розрахунковий лист матеріали справи не містять.

Враховуючи, що предметом даного позову не є протиправність дій Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління ДПС України щодо невиконання вказаної постанови Донецького окружного адміністративного суду від 04.10.2010 у справі №2а-20697/10/0570, а Адміністрація Державної прикордонної служби України не була стороною у справі, та матеріали справи не містять доказів, що відповідач був обізнаний про вказану постанову та протиправно її не виконував, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у цій частині позоних вимог.

Таким чином, доводи апеляційного скарги спростовують висновки суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.

У силу вимог частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2020 року року скасувати в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо обрахування полковнику ОСОБА_1 загальної вислуги років для призначення пенсії станом на 01 серпня 2017 року без урахування періоду навчання у Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут з 19 серпня 1992 року по 22 червня 1994 року та зобов`язання Адміністрацію Державної прикордонної служби України внести зміни до оформлених нею документів для призначення пенсії полковнику ОСОБА_1 , зокрема, подання про призначення пенсії, розрахунку вислуги років на пенсію, наказу Голови Державної прикордонної служби України від 01 серпня 2017 року №781-ос, грошового атестату №27 від 01 серпня 2017 року, врахувавши вислугу років, яка станом на 1 серпня 2017 року у позивача становила: календарна - 25 років 11 місяців 10 днів; пільгова 02 роки 06 місяців 09 днів; всього - 28 років 05 місяців 19 днів.

У цій частині прийняти нову постанову, якою у задоволенні вказаних позовних вимог відмовити.

В іншій частині - рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2020 року залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді І.О. Лічевецький

В.П. Мельничук