Справа № 607/13362/20
Суддя: Кунцьо С. В.
Дата ухвалення: 2020-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2020 Справа №607/13362/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Кунцьо С.В.

з участю секретаря с/з: Дуркало Т.В.

представника позивача: адвоката Снітинського Б.Є.

та представника відповідача: Кондрат Л.Р.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП

про: скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження у справі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із адміністративним позовом до відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження у справі.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що постановою серії ДП18 № 646297 від 29.07.2020 року на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 3 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Відповідно до даної постанови громадянин ОСОБА_1 29 липня 2020 року о 17.03 год. на 436 км. а/д М-19 керував транспортним засобом марки «ГАЗ 330202 ГАРЗУ-1», державний номерний знак НОМЕР_1 , що своєчасно не пройшов обов`язковий технічний контроль, однак підлягає такому контролю, чим порушив вимоги п. 31.3 «б» Правил дорожнього руху України. Із зазначеною постановою не згідний та вважає її незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з чим просить її скасувати. При цьому звертає увагу на те, що поліцейським було допущено порушення при розгляді справи про адміністративне правопорушення, адже оскаржувана постанова була винесена без підготовки до розгляду справи, не було оголошено посадову особу, яка розглядає справу, не було вирішено клопотання, не досліджено докази, не заслухано осіб, які беруть участь у розгляді справи. Також зазначає, що у постанові відсутні посилання на належні та допустимі докази вчинення ним адміністративного правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшла заява останнього про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Заслухавши думку учасників судового засідання, які не заперечують щодо розгляду справи у відсутності позивача, суд вважає за можливе розглянути адміністративний позов у відсутності позивача ОСОБА_1 , за участю його представника.

Представник позивача - адвокат Снітинський Б.Є. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить задовольнити позов, зазначивши, що відносно ОСОБА_1 безпідставно винесено постанову та накладено адміністративне стягнення, оскільки транспортний засіб, яким керував позивач, не використовувався ним з метою отримання прибутку та не підлягає обов`язковому технічному контролю, у зв`язку із чим просить скасувати постанову, якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП. Крім того зазначив про те, що ОСОБА_2 не може виступати представником відповідача по даній справі з тієї причини, що нею особисто засвідчена копія довіреності на представництво інтересів УПП в Тернопільській області ДПП, а також вказав про неправомірність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , метою якої, зі слів поліцейського, було опитування щодо коронавірусу.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП Кондрат Л.Р. заперечила щодо позову та просить відмовити у його задоволенні. Підтримала поданий до суду відзив на адміністративний позов та зазначила, що вимоги позивача є безпідставними, оскільки поліцейський роти №2 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Мотелівський Т.Б., який виніс оскаржувану постанову, діяв на підставі, в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Одночасно вказала, що твердження позивача про порушення інспектором процедури розгляду справи є неправдивими та спростовуються долученим до матеріалів справи відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського. Зазначила, що після встановлення поліцейським факту вчинення адміністративного правопорушення, а саме автомобіль, яким керував позивач, не пройшов обов`язковий технічний контроль для транспортних засобів, однак підлягає такому контролю у відповідності до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Крім того щодо заперечень представника позивачапро те, що вона не може виступати представником відповідача по даній справі, остання в судовому засіданні надала оригінал довіреності на представництво інтересів УПП в Тернопільській області ДПП, який представнику позивача було передано для ознайомлення, копію довіреності засвідчила в судовому засіданні особисто, а також зазначила, що будучи наділеною повноваженнями представництва інтересів відповідача, має право, в тому числі і завіряти копії документів від імені відповідача. Також щодо зазначеної представником позивача інформації про те, що підставою для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , зі слів поліцейського, стало опитування відносно коронавірусу, зазначила, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути, що і було на меті в поліцейського під час зупинки транспортного засобу під керуванням позивача.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши думку сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 646297 від 29.07.2020 р., громадянин ОСОБА_1 29 липня 2020 року о 17.03 год. на 436 км. а/д М-19 керував транспортним засобом марки «ГАЗ 330202 ГАРЗУ-1», державний номерний знак НОМЕР_1 , що своєчасно не пройшов обов`язковий технічний контроль, однак підлягає такому контролю, чим порушив вимоги п. 31.3 «б» Правил дорожнього руху України, за що передбачено адміністративну відповідальність згідно ч.3 ст.121 КУпАП.

Згідно постанови серії ДП18 № 646297 від 29.07.2020 року, винесеної поліцейським роти №2 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Мотелівським Т.Б., на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обставини вчинення даного правопорушення повністю викладені у постанові серії ДП18 № 646297 від 29.07.2020 року, а також у ній міститьсяпосилання, що до неї додається відео з нагрудного відеореєстратора, яке долучене до відзиву представником відповідача. Таким чином встановлено, що постанова відповідає усім вимогам норм чинного законодавства, відповідачем при винесенні постанови про адміністративне правопорушення дотримано положення ст. 280 КУпАП, достеменно встановлено вину позивача у вчиненому правопорушенні, враховуючи, що крім постанови в якості доказу вини позивача у скоєнні правопорушення надано диск з відеофіксацією з місця події.

З оглянутого в судовому засіданні аудіовізуального диску, судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці інспектор поліції роз`яснив позивачу його права, передбачені ст. 268 КУпАП, а також ст. 63 Конституції України. Розпочавши розгляд справи про адміністративне правопорушення, інспектор назвав свою посаду, спеціальне звання та прізвище, та пояснив позивачу підставу зупинки. В процесі розгляду справи позивачем на місці зупинки не заявлялося будь-яких клопотань. Крім того при розгляді справи про адміністративне правопорушення поліцейським було встановлено обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 280 КУпАП, врезультаті чого відносно ОСОБА_1 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення на підставі наявних доказів. Таким чином доводи позивача щодо порушення інспектором поліції процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Згідно п. 31.3 «б» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Ч. 1 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

У відповідності до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».

Згідно ч. 7 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить:

- для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;

- для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку;

- для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

Як вбачається із реєстраційної картки транспортного засобу, долученого до матеріалів справи представником відповідача, транспортний засіб марки «ГАЗ 330202 ГАРЗУ-1», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , є вантажним, 2007 року випуску.

Аналогічні відомості відображені у копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого Центром ДАІ 6101, де зазначено зокрема про те, що автомобіль марки «ГАЗ 330202 ГАРЗУ-1», державний номерний знак НОМЕР_1 , належить до типу «загальний вантажний фургон малотоннажний - В», 2007 року випуску.

Таким чином з огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, а також з врахуванням наведених вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що транспортний засіб марки «ГАЗ 330202 ГАРЗУ-1», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , підлягає обов`язковому технічному контролю, оскільки є вантажним автомобілем із строком експлуатації більше двох років. При цьому твердження позивача та його представника, що транспортний засіб не використовувався ОСОБА_1 з метою отримання прибутку, а тому не підлягає обов`язковому технічному контролю, суд до уваги не бере, оскільки зазначена обставина передбачена лише щодо легкових автомобілів. Що ж стосується вантажних автомобілів, то не підлягають обов`язковому технічному контролю лише вантажні автомобілі вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років. Інші ж вантажні автомобілі, зокрема вантажні автомобілі вантажопідйомністю до 3,5 тонни із строком експлуатації більше двох років повинні проходити обов`язковий технічний контроль кожні два роки, вантажні автомобілі вантажопідйомністю більше 3,5 тонни - незалежно від строку експлуатації - щороку.

Відтак заперечення позивача щодо безпідставності винесення постанови спростовуються вищевказаними доказами і підтверджують думку суду, що звернення позивача до суду пов`язане не із захистом його порушених прав у сфері публічно-правових відносини, а є обранням останнім способу захисту на уникнення адміністративної відповідальності. Самі лише заперечення не мають юридичної сили, оскільки свою позицію та невинуватість позивач мав би довести шляхом надання доказів на спростування обставин викладених у оскаржуваній постанові, адже відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом; ч. 1 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Крім того суд відхиляє заперечення представника позивачащодо участі ОСОБА_2 в якості представника відповідача по даній справі, та вважає їх необгрунованими, а участь в судовому засіданні ОСОБА_2 в якості представника відповідача - УПП в Тернопільській області ДПП, - допустимою, так як остання працює старшим юрисконсультом сектору правового забезпечення УПП в Тернопільській області ДПП, та представивши в судовому засіданні оригінал довіреності на представництво інтересів Департаменту патрульної поліції, з яким представнику позивача надано можливість ознайомитися, долучила до матеріалів справи її копію, яку засвідчила особистим підписом, оскільки будучи наділена повноваженнями представляти інтереси відповідача, має право і завіряти копії документів від імені відповідача.

Також суд не бере до уваги доводи представника позивача щодо правомірності зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та вважає, що поліцейським було зупинено транспортний засіб у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», адже як вбачається із оглянутого в судовому засіданні відеозапису, поліцейський повідомив ОСОБА_1 про причину зупинки та зазначив про необхідність з`ясування обставин вчинення дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце в Заліщицькому районі, після чого було виявлено правопорушення, а саме, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 своєчасно не пройшов обов`язковий технічний контроль, однак підлягає такому контролю, за що останнього притягнуто до відповідальності.

Статтями 268, 269, 286 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено особливості розгляду окремих категорій адміністративних справ.

Так, статтею 286 встановлено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладені приписи процесуального законодавства, висновки, яких суд дійшов за результатами розгляду справи, в задоволенні вимог позивача про скасування постанови слід відмовити, у зв`язку з тим, що відповідачем здійснено розгляд справи про адміністративне правопорушення відповідно до приписів чинного законодавства на підставі відповідних доказів, адже доказів, які б спростовували надані відповідачем докази в обґрунтування наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, а так само доказів на підтвердження порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення не надано.

Відповідно до п.1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а відповідно до п.1.9. - особи, які порушують їх, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Враховуючи вищевикладене, суд не може прийняти до уваги заперечення позивача, оскільки ці твердження не відповідають встановленим обставинам по справі, а тому аналізуючи наведені факти, приймаючи до уваги те, що технічний стан транспортних засобів безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху, суд приходить до переконання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 121 КУпАП, та вважає, що підстави для скасування постанови відносно позивача відсутні, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст.55 Конституції України, ст.9, ст.121, п.1 ст.247, ст.251, 258, ст.289, ч.1 ст.293 КУпАП, та керуючись ст.ст. 8, 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП (м. Тернопіль, вул. Котляревського, 24) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження у справі - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду складено 23 жовтня 2020 року.

Головуючий суддяС. В. Кунцьо