Справа № 428/5291/20
Суддя: Юзефович І. О.
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/5291/20
Провадження №2-а/428/338/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020р. Сєвєродонецький міський суд

Луганської області в складі:

судді Юзефовича І.О.

при секретарі Продченко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора №4 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції Шульгіна Олега Костянтиновича про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №2723004 від 22.06.2020р.,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з адміністративним позовом до інспектора №4 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції Шульгіна О.К. про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №2723004 від 22.06.2020р., мотивуючи вимоги тим, що 22.06.2020р. відповідач виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №2723004 за порушення ОСОБА_1 вимог законодавства, а саме: водій 22.06.2020р. о 13-13год. в м. Сєвєродонецьк, по вул. Новікова, керуючи т/з TOYOTA CAMRY, д.н. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 74 км/год в межах населеного пункту позначеного дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту при дозволеній 50 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР. Позивач ОСОБА_1 вважає, що відповідач не дослідивши повно і об`єктивно усіх обставин у їх сукупності, та не давши їм належної оцінки, в порушення положень КУпАП передчасно дійшов до висновку про його винуватість та виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. Зазначені в постанові данні не відповідають фактичним обставинам, а також відповідач позбавив позивача можливості скористатись у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП, а саме: подавати клопотання, ознайомитися з матеріалами справи, скористатися юридичною допомогою. Тому позивач звернувся з адміністративним позовом до суду і просить суд визнати дії відповідача незаконними та скасувати постанову серії ЕАМ №2723004 від 22.06.2020р. про адміністративне правопорушення про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255грн. за порушення ч.1 ст.122 КУпАП.

07.08.2020р. судом постановлено ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач інспектор взводу №2 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області ДПП Шульгін О.К. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив провести розгляд справи без його участі, долучити до справи відеоматеріали правопорушення та відмовити у задоволенні позовних вимог позивача виходячи з наступного. Позивач ОСОБА_1 перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 24 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України. Виробник приладу TruCam застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення. Правильність реалізації у приладі зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UA-MI/1-2903-2012. Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/11914, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 25.09.2018 та чинного до 25.09.2019, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCam LTI 20/20 № ТС000747» є придатним до застосування. Крім того, можливість використання виробу TruCam також підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27 вересня 2018 року № 04/02/03/-3008, який підтверджує правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних. Отже позивач дійсно порушив ПДР, позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З матеріалів справи вбачається, що 22.06.2020р. інспектором 4 роти 1 батальйону УПП в Луганській області Шульгіним О.К. в м. Сєвєродонецьк по вул. Новікова, буд. 9, було винесено постанову серії ЕАМ №2723004 у справі про адміністративне правопорушення, зі змісту якої вбачається, що водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 255грн. Винесення вказаної постанови мотивовано тим, що позивач ОСОБА_1 , 22.06.2020р. о 13-13год. в м. Сєвєродонецьку по вул. Новікова, буд. 9, керуючи т/з TOYOTA CAMRY, д.н. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 74 км/год в населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту при дозволеній 50 км/год. Швидкість вимірювалась за допомогою технічного приладу TRUCAM TC000670, похибка 2 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР.

В графі 7 постанови «до постанови додається» зазначено, що до неї додається відео з бодікамери DSJ-X300149_BB-0149.

Суд звертає увагу на те, що справа про адміністративне правопорушення, в якій винесена оскаржувана постанова, згідно тексту вищевказаної постанови, була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає чинній на час складення постанови редакції ч.2,4,5 ст.258 КУпАП.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд враховує наступне.

Частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення встановлено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до пункту 12.4. Розділу 12 «Швидкість руху» Правил дорожнього руху, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Порядок дорожнього руху на території України визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно п.1.1. ПДР ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

За змістом п. 1.10 ПДР населений пункт забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45, 5.46, 5.47 та 5.48.

Наведені нижче інформаційно-вказівні знаки ПДР мають таке значення:

5.45 «Початок населеного пункту». Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

5.46 «Кінець населеного пункту». Місце, з якого на даній дорозі втрачають чинність вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Знаки 5.45 і 5.46 установлюються на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги.

5.47 «Початок населеного пункту». Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому на даній дорозі не діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

5.48 «Кінець населеного пункту». Кінець населеного пункту, позначеного знаком 5.47.

5.49 «Покажчик загальних обмежень швидкості». Інформує про загальні обмеження швидкості на території України.

5.70 «Фото-відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Заборонний знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» забороняє рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.280 КУпАП).

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Адміністративне правопорушення може бути вчинене як умисно, так і з необережності

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, якщо особа, котра його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, якщо особа, котра його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1,4 статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Статтею 74 КАС України встановлено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно з статтею 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

За таких обставин відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказам, зокрема факт керування позивачем автомобілем у населеному пункті із швидкістю більше 50 км/год.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

На підтвердження обставин, викладених в постанові про накладення на позивача адміністративного стягнення, відповідачем надано DVD-диск з відеофайлами на ньому.

Зазначений доказ суд визнає допустимим доказом з огляду на те, що у постанові відповідача зазначено, який технічний прилад застосовувався при вимірюванні швидкості.

Досліджуючи наявні в матеріалах справи відеофайли, здійснені сертифікованим приладом TruCam ТС000670, суд вважає, що неможливо встановити, чи рухався позивач у межах населеного пункту, чи ні, оскільки на ньому не зафіксований дорожній знак 5.45 або знак 5.46. Згідно ПДР дорожній знак 5.45 позначає - «Початок населеного пункту». Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах. Знаки 5.45 і 5.46 установлюються на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги. Отже, згідно ПДР знак 5.45 позначає не лише найменування населеного пункту, а й його початок. При цьому, місце встановлення такого знаку співпадає з фактичними межами забудови населеного пункту. Відтак, зона дії знаку 5.45. поширюється на ділянку автодороги від місця його установлення до знаку 5.46. Докази наявності знаку 5.45 необхідні для визначення законності накладення адміністративного стягнення ще й тому, що ПДР України також передбачений дорожній знак 5.47 - «Початок населеного пункту». Однак він містить і означає найменування і початок забудови населеного пункту, в якому на даній дорозі не діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

На підтвердження даної обставини відповідачем надано лише відеофайл, на якому видно, що автомобіль TOYOTA CAMRY, з номерним знаком НОМЕР_1 , станом на 12 год. 37 хв. 22.06.2020р. рухається зі швидкістю 74 км/год та зазначена швидкість вимірювалася приладом із серійним номером TruCam ТС000670.

Крім того, згідно Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото-відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Згідно п.8.2-1 ПДР України, дорожні знаки застосовуються відповідно до Правил дорожнього руху України і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що транспортний засіб позивача 22.06.2020р., рухався саме в зоні дії дорожнього знаку «Початок населеного пункту», а також, що на даному відрізку дороги учасники дорожнього руху попереджені про здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів за допомогою знака 5.70.

Долучений до матеріалів справи відеозапис на DVD-диску не підтверджує, що відповідачем проведено контроль швидкості руху автомобіля, яким керував позивач, в межах дії дорожнього знаку 5.70 ПДР.

Таким чином, з досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, суд вбачає, що відповідачем не було надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів порушення позивачем п.12.4 Правил дорожнього руху України, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Суд вважає, що відповідач не виконав вимог ч.2 ст.77 КАС України та не довів правомірності прийнятого ним рішення відносно ОСОБА_1 , що є підставою для скасування постанови від 22.06.2020р. серії ЕАМ №2723004.

Щодо вимоги позивача визнати дії відповідача протиправними суд зазначає, що посадова особа Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, зокрема, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі порушень, передбачених ч.1 ст.122 КУпАП, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, без складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, дії поліцейського патрульної поліції щодо виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та складання постанови у справі про адміністративне правопорушення, у разі такого виявлення, передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про Національну поліцію», Інструкцією № 1395, що має наслідком прийняття відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення. Тому самі по собі дії щодо складення постанови у справі про адміністративне правопорушення не можуть бути визнані протиправними.

Виходячи з викладеного, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Що ж стосується твердження позивача щодо порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, внаслідок чого було грубо порушено процедуру розгляду справи без повного та всебічного з`ясування дійсних обставин справи, є незмістовними, оскільки під час перегляду наданого відповідачем відеозапису зафіксовано, що на вимогу інспектора поліції водій відмовляється надавати водійське посвідчення, тому що вважає, що він не порушував Правил дорожнього руху. Зафіксовано розгляд справи поліцейським Шульгіним О.К. відносно позивача за порушенням п. 12.4 Правил дорожнього руху за ч.1 ст.122 КУпАП, роз`яснення позивачу прав за ст.268 КУпАП, ст.10,63 Конституції України. ОСОБА_1 заявляє клопотання про те, що не можливо користуватися приладом TruCAM під час дощу і що це є порушенням, та переглядаючи відеозапис з Trucam, знову зауважує, що під час його руху падав дощ. Поліцейський спростовує доводи позивача та роз`яснює йому право на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення. Поліцейський складає постанову за ч.1 ст.122 КУпАП, оголошує її зміст позивачу та роз`яснює ст.307 КУпАП. Зафіксовано вручення позивачу копії постанови.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обставини, викладені ОСОБА_1 в обґрунтування позову знайшли своє часткове підтвердження в матеріалах справи, а отже адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора №4 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції Шульгіна О.К. про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №2723004 від 22.06.2020р., підлягає частковому задоволенню.

Згідно із ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладені обставини щодо відсутності складу адміністративного правопорушення в діях позивача, суд вважає за необхідне скасувати оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Тобто, якщо відповідачем у справі виступала посадова чи службова особа, то судові витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, в якому працює ця особа. При цьому залучення такого суб`єкта владних повноважень до участі у справі в якості окремого учасника не вимагається. З урахуванням того, що позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору і суд задовольнив його позовні вимоги частково, то судові витрати в розмірі 210,20грн. підлягають відшкодуванню за рахунок Управління патрульної поліції в Луганській області на користь держави, оскільки позовні вимоги задоволені частково.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 10, 21, 73-77, 139, 194, 205, 229, 241-247, 250, 255, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до інспектора №4 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції Шульгіна Олега Костянтиновича (місцезнаходження УПП: 93100, Луганська обл., м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, буд. 8) про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №2723004 від 22.06.2020р., задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора №4 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції Шульгіна Олега Костянтиновича (місцезнаходження: 93100, Луганська обл., м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, буд. 8) у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №2723004 від 22.06.2020р. про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і накладення на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Луганській області на користь держави судові витрати в розмірі 210,20грн.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частиною другою статті 299 КАС України.

Суддя І.О. Юзефович