Справа № 120/3703/19-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2020-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/3703/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дончик Віталій Володимирович

Суддя-доповідач - Сушко О.О.

23 жовтня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Мацького Є.М. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року (м. Вінниця, 02 березня 2020 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товару №UA100210/2019/000092/2 від 11.07.2019 року.

Відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

На обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що на аукціоні в Німеччині, за посередництва польської компанії «D&D Group Sp.zo.o.» нею придбаний легковий автомобіль марки - VOLKSWAGEN, модель - TOURAN, 2016 року випуску, ідентифікаційний номер кузова - НОМЕР_1 . Ціна купівлі автомобіля на аукціоні в Німеччині склала 5125,85 євро. За результатами аукціону, організатор направив посереднику - польській компанії «D&D Group Sp.zO.O.» підтвердження замовлення №, а у подальшому рахунок-фактуру від 03.04.2019 №BD- RG20-00535 на загальну суму 5125,85 євро. Також позивачем додатково понесені витрати в розмірі 74,15 євро. З метою митного оформлення товару через особу, уповноважену на декларування ФОП ОСОБА_2 , подано до Київської міської митниці ДФС митну декларацію від 01.07.2019 №UA100210/2019/758000. При цьому, заявлено митну вартість автомобіля в розмірі 5200 євро, визначену за основним методом визначення митної вартості. 11.07.2019 року відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA100210/2019/000092/2, яким визначив митну вартість належного позивачу автомобіля на рівні 15200 євро. На переконання позивача, право митниці самостійно розраховувати митну вартість заявлених декларантом товарів, є наявність документально підтверджених обставин, що свідчать про з`явлення декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено. При цьому, у своєму рішенні про коригування митної вартості контролюючим органом зазначено лише про неможливість застосування другого - п`ятого методів визначення митної вартості, у зв`язку з відсутністю інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари та у зв`язку з відсутністю вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. Також, у рішенні відповідачем зазначено, що встановлення митної вартості визначено на підставі митних декларацій оформленням подібних товарів (МД від 11.06.2019 №UA100210/2019/082549) зовнішнього джерела (сайт http://www.mobile.de) без порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Однак, прийняття митницею рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем автомобіля за резервним методом, без вказівки, яким чином митна вартість автомобіля визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не наведення порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, є порушенням частини другої статті 55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що 01.07.2019 року з метою митного оформлення легкового автомобіля, марки "VOLKSWAGEN", модель "TOURAN", ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , загальна кількість місць, включаючи водія - 5, тип двигуна дизельний, тип кузова універсал, робочий об`єм циліндрів в двигуна 1968 см, календарний рік виготовлення 2016 року, модельний рік виготовлення 2016 року, торговельна марка VOLKSWAGEN, виробник VOLKSWAGEN, Німеччина, ФОП ОСОБА_2 подано до Київської міської митниці ДФС митну декларацію №UA100210/2019/758000. Декларантом в графі 42 митної декларації вказано ціну товару 5200,00 Євро. Митну вартість визначено за основним першим методом визначення митної вартості товарів - за ціною договору (графа 43 Митної декларації).

На підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення, декларант надав митному органу разом з декларацією такі документи:

- рахунок фактуру (інвойс) 19.06.2019 №3/06/2019;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 16.09.2016 року № НОМЕР_2 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 12.03.2018 року № НОМЕР_3 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 18.06.2019 року № НОМЕР_4 ;

- акт про проведення митного огляду (переогляду) від 21.06.2019 року UA209070/2019/04897;

- експортна декларація від 21.06.2019 року №19PL402010E0691429;

- сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу від 24.06.2019 №UA.009.119739-19;

- копія паспорта громадянина від 18.01.2019 року № НОМЕР_5 ;

- довіреність №ННН091037 від 12.06.2019 року;

- копію паспорта громадянина України від.18.01.2019 року №FT831916.

По вищезазначеній митній декларації автоматизованою системою аналізу та управління ризиками - АСАУР згенеровано ризик за напрямком контролю правильності визначення вартості товарів.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару, заявленого до митного оформлення за митною декларацією від 01.07.2019 №UA100210/2019/758000 митним органом встановлено, що документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари зокрема:

- при митному оформленні не надано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (касові або товарні чеки, ярлики, які містять відомості щодо вартості транспортного засобу які можливо ідентифікувати з транспортним засобом, поданим до митного оформлення);

- не надано документи, що містять відомості про витрати на страхування цього товару;

- для підтвердження витрат на транспортування не надано документів, що підтверджують вартість транспортування у відповідності до вимог законодавства України;

- не забезпечено, відповідно до ст.254 Митного Кодексу, переклад документів, поданих до митного оформлення;

- не надані документи, що підтверджують реальний пробіг автомобіля (сервісна книжка, підтвердження офіційного дилера тощо);

- копія декларації країни відправлення не містить відміток країни відправлення.

У зв`язку з відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, з метою відпрацювання згенерованих профілів ризику, та в зв`язку з виявленням ризиків правильності визначення вартості товару, митницею 01.07.2019 декларанту надіслано повідомлення з вимогою надання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження вартості товару.

11.07.2019 року Київською міською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів в №UA100210/2019/000092/2, відповідно до якого скориговано вартість автомобіля до 15200 Євро, а також надано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100210/2019/00558 від 11.07.2019 року.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, частиною 1 статті 52 МК України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, піддаються обчисленню.

В силу частини другої статті 53 Митного кодексу України до переліку документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення, належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи.

Положенням частини четвертої вказаної статті, визначено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Згідно частини першої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтями 49, 51, 52, 53, 57, 58 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина 3 статті 54 Митного кодексу України).

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6 статті 54 Митного кодексу України).

Аналіз наведених норм матеріального права свідчить, що обов`язок доведення митної ціни товару покладений на позивача. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

У відповідності до частини 1 статті 365 МК України, громадяни за умови дотримання вимог цього Кодексу та інших актів законодавства України можуть переміщувати через митний кордон України будь-які товари, крім тих, що заборонені до ввезення в Україну (у тому числі з метою транзиту) та вивезення з України.

За змістом статтею 368 МК України, для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

При визначенні фактурної вартості товарів, які переміщуються у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні, крім вартості самих товарів враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними митного кордону України.

Особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості.

У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 336 МК України, митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом перевірки документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу надаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.

Статтею 337 МК України визначено, що перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Положеннями статті 248 МК України визначено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Засвідчення органом доходів і зборів прийняття товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів на них до митного оформлення здійснюється шляхом проставляння відбитків відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

У відповідності до статті 266 МК України, декларант зобов`язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу органу доходів і зборів пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; 3) надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; 4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; 5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Перед подачею митної декларації декларант має право з дозволу органу доходів і зборів здійснювати фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах, брати проби та зразки товарів.

У випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, декларант має право вимагати від органу доходів і зборів випуску товарів, за умови забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу.

У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

З матеріалів справи встановлено, що митну декларацію та документи для митного оформлення автомобіля подавала не особисто позивач, а уповноважена на декларування особа - ФОП ОСОБА_2 , про що свідчать графи 14 та 54 митної декларації.

Тобто, подання електронної митної декларації здійснювалось не безпосередньо позивачем, а за допомогою спеціально уповноваженої особи, яка у даному випадку виступає декларантом.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару, заявленого до митного оформлення за митною декларацією від 01.07.2019 №UA100210/2019/758000 митним органом встановлено, що документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 травня 2018 року, справа № 809/1260/17.

Оскільки документи, які подані для підтвердження митної вартості не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, у митниці виникли сумніву стосовно достовірності наданих позивачем до митного оформлення відомостей, необхідних для підтвердження заявленої митної вартості товару, тому згідно з вимогами статті 53 МК України, 31.01.2019 відповідач направив декларанту електронне повідомлення про необхідність надати додаткові документи, а саме:

- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (касові або товарні чеки, ярлики, які містять відомості щодо вартості транспортного засобу які можливо ідентифікувати з транспортним засобом, поданим до митного оформлення);

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

- транспортні (перевізні) документи;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертами організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи);

- інші наявні додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів (за бажанням).

Слід зазначити, що відповідач, направляючи електронні повідомлення, вимагав подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості транспортного засобу, шляхом подання визначеного переліку документів, а також документів, які на думку позивача можуть підтвердити заявлену митну вартість. Однак, вимога контролюючого органу залишена без виконання та жодних документів подано не було.

Згідно висновків Верховного Суду України, ненадання витребуваних документів може бути підставою для визначення митницею митної вартості самостійно, якщо подані документи не спростовують сумніву у правильності задекларованої митної вартості (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 17.06.2014 року №21-148А14).

В свою чергу, у відповідача були обґрунтовані сумніви, щодо заявленої митної вартості товару, оскільки позивачем на підтвердження заявленої митної вартості не подано банківських платіжних документів, рахунків про здійснення платежів третім особам, а також до митного оформлення не подавалися прихідного касового ордеру, касового чеку чи іншого документу про прийняття визначеної суми.

Ризик недостовірної фактурної вартості підтверджується порівнянням заявленої у рахунку-фактурі ціни (5200 Євро) та скоригованої вартості (15200 Євро) з інформацією щодо продажу ідентичних моделей автомобілів, яка міститься у мережі Інтернет. Наприклад, згідно сайту mobile.de середня ринкова ціна ідентичної моделі 2016 року виготовлення складає 16000-17000 Євро (витяги з сайтів додаються).

Також, згідно наданої відповідачем митної декларації UA100210/2019/082549 від 11.06.2019 року, заявлена вартість ідентичної моделі автомобіля 2016 року складає 13000 Євро, однак не 5200 євро як зазначено позивачем.

Так само слід вказати, що під час митного оформлення декларантом, для підтвердження вартості транспортного засобу подано рахунок фактуру №3/06/2019 від 12.06.2019 року на суму 5200 євро, натомість до суду позивач надав інвойс від 03.04.2019 року №BD-RG20-00535 на загальну суму 5126,85 євро та вказав, що додатково поніс витрати в розмірі 74,15 Євро, що теж свідчить про наявність сумніву, щодо заявленої митної вартості.

В силу п.6 ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. При цьому, у документах, поданих позивачем для митного оформлення транспортного засобу, відсутні умови поставки, а відтак витрати транспортування не були включені у вартість товару, що у свою чергу є порушенням ст. 53 МК України.

Разом з тим, встановлено, що згідно поданих декларантом документів, а саме свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 18.06.2019 року № НОМЕР_4 , вбачається, що власником даного транспортного засобу є Bas Roman, АДРЕСА_1 . У свою чергу, ОСОБА_1 видала довіреність на ОСОБА_3 , чим надала йому право купити та зареєструвати на її ім`я за межами України, будь-який автомобіль для подальшої його передачі їй, доставити (перегнати) будь-який автомобіль до місце її проживання.

Однак, жодної довіреності на Bas Roman, який записаний в свідоцтві про реєстрацію від 18.06.2019 № НОМЕР_4 , матеріали справи не містять, а відтак повинен міститися договір з третіми особами, що передбачено вимогами ст.53 МК України.

При цьому, як зазначає позивач, автомобіль був придбаний позивачем за посередництва польської компанії "D&D Group Sp.zo.o." на аукціоні в Німеччині (організатор аукціону німецька компанія "BCA Autoauktionen GmbH". Ціна купівлі автомобіля на аукціоні в Німеччині склала 5125,85 євро, що вбачається із рахунку від 03.04.2019 року №BD-RG20-00535. Посередником виставлено позивачу рахунок від 03.06.2019 року на суму 5200 євро, з включенням до вартості автомобіля вартості їх послуг.

Водночас, між польською компанією "D&D Group Sp.zo.o." та позивачем повинен був укладатись договір, що передбачений вимогами ст. 53 МК України. Доводи позивача про укладання договору в спрощений спосіб не підтверджено жодними доказами, що свідчить про їх необґрунтованість.

Встановлені обставини свідчать про наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, які стали підставою для витребування додаткових документів, оскільки у поданих документах є значна кількість розбіжностей, що у свою чергу давало відповідачу усі підстави для відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів.

Крім того, оскільки позивач був повідомлений про необхідність надання додаткових документів, однак жодних з вказаних дій позивач не вчиняв, що прямо вказує на правомірність дій митного органу в розрізі прийняття оскаржуваного рішення та спростовує доводи позивача щодо відсутності будь-якої інформації про недостовірність відомостей щодо вартості автомобіля, які містяться в рахунку - фактурі, або при переміщенні даного транспортного засобу через державний кордон України.

Однак, декларантом не спростовано сумнівів митного органу у правильному визначенні митної вартості товару декларантом, та не надано жодних із зазначених митницею документів у електронному повідомленні.

Слід зауважити, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, ззазначене спростовує доводи позивача про недоведеність відповідачем, що подані позивачем документи для визначення митної вартості товару свідчили, що митна вартість товару занижена, та про неможливість визначення митної вартості за основним методом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, як така, що розглянута за правилами спрощеного провадження, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України

Головуючий Сушко О.О.

Судді Мацький Є.М. Залімський І. Г.