Справа № 580/2987/20
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2020-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2987/20 Суддя (судді) першої інстанції: А.М. Бабич
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Ключковича В.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Черкаській області, Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Черкаського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2020 звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Черкаській області та Головного управління національної поліції у Черкаській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ від 08 червня 2015 року № 1092 УМВС України в Черкаській області про його звільнення з органів внутрішніх справ, як дільничого інспектора міліції СДІМ Христинівського РВ УМВС;

- поновити на вказаній посаді;

- стягнути з Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Черкаській області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 155646,64грн.

Вимоги позовної заяви обґрунтовує тим, що 26 березня 2014 року вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області його було визнано винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України у зв`язку з чим, наказом УМВС України в Черкаській області від 08 червня 20165 року № 1092 його було звільнено з ОВС за п.п.62, 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України. Водночас, з огляду на те, що вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 24 лютого 2020 року у пред`явленому обвинуваченні його було визнано не винуватим, в зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення в якому він обвинувачується, позивач вважає, що він має бути поновленим на посаді з якої його звільнено у зв`язку з незаконним засудженням.

За результатом розгляду матеріалів вказаної позовної заяви, суд першої інстанції встановив, що вона не відповідає вимогам КАС України, оскільки подана з пропуском строку, визначеного ст. ч. 5 ст. 122 КАС України.

З метою забезпечення права позивача на судовий захист своїх прав та інтересів Черкаський окружний адміністративний суд ухвалою від 05 серпня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху та надав позивачу строк для усунення вказаних недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання ухвали.

На виконання вимог зазначеної ухвали суду позивачем було подано до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду в якій останній зазначає, що відповідне право на звернення до суду з даним позовом виникло у нього з 02 липня 2020 року - набрання законної сили вироком суду, яким його було визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. З огляду на зазначене та враховуючи, що вказану позовну заяву ним було направлено до суду засобами поштового зв`язку 31 липня 2020 року, позивач просив суд поновити йому строк звернення до суду, як такий, що пропущений з поважних причин.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2020 даний адміністративний позов було повернуто позивачу на підставі п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, оскільки останній звернувся з даним позовом після закінчення строків, установлених законом та причини викладені ним у клопотанні про поновлення процесуальних строків визнані судом не поважними.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням позивач звернувся з апеляційною скаргою та посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для правильного вирішення клопотання, а також порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2020 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на обставини викладені у позовній заяві та клопотанні про поновлення строку звернення до суду та разом з цим зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що з ОВС його було звільнено не зв`язку з засудженням не відповідає нормам чинного законодавства та дійсним обставинам справи.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2020 р та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на строк, що не перевищує п`ятнадцяти днів.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та зазначається апелянтом, вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 26 березня 2014 року у кримінальній справі № 702/1044/13-к ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України та призначено ОСОБА_1 за ч.3 ст.368 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих, адміністративно-господарських обов`язків у органах державної влади, правоохоронних та органах місцевого самоврядування строком на 3 (три) роки. Відповідно до вимог ст.54 КК України позбавлено ОСОБА_1 спеціального звання «капітан міліції». Вказаний вирок суду був залишений без змін судом апеляційної інстанції та набрав законної сили.

Наказом УМВС України в Черкаській області від 08 червня 2015 року № 1092 ОСОБА_1 , дільничого інспектора міліції СДІМ Христинівського РВ УМВС, було звільнено з органів внутрішніх справ.

Як встановлено судом першої інстанції та зазначається позивачем, спірне рішення прийняте відповідачем на підставі п.п.62, 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ від 07.11.2015 №114-91п (далі - Положення №114-91п).

Разом з тим, вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 24 лютого 2017 року у кримінальній справі № 702/1044/13-к, який набрав законної сили 02 липня 2020 року, обвинуваченого ОСОБА_1 у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, визнати не винуватим і по суду виправданим на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України в зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення в якому він обвинувачується.

З метою відновлення своїх порушених трудових прав, що були спричинені незаконним засудженням, позивач 31 липня 2020 року звернувся до суду першої інстанції з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду та повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюване рішення прийняте не з підстав притягнення позивача до кримінальної відповідальності, а тому доводи позивача щодо виникнення у нього права на звернення до суду з вказаним позовом після набрання законної сили ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 02.07.2020, якою залишено без змін вирок Монастирищенського районного суду Черкаської області від 24.02.2017 про визнання його невинуватим та виправдано у вчиненні злочин, суд першої інстанції визнав у є необґрунтованими.

Вирішуючи питання щодо правомірності прийнятого судом першої інстанції рішення з урахуванням доводів апеляційної скарги та встановлених обставин справи, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з положеннями частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, при визначенні початку перебігу строку на звернення до суду, суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Аналогічна правова позиція викладена також в постанові Верховного Суду від 06 лютого 2020 року у справі № 160/1139/19.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, а також не заперечується апелянтом, оскаржуване рішення було прийнято відповідачем 08 червня 2015 року та позивач був обізнаний зі змістом вказаного рішення суб`єкта владних повноважень. Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідно до приписів ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний у день звiльнення видати працiвниковi належно оформлену трудову книжку i провести з ним розрахунок у строки, зазначенi ст. 116 КЗпП.

Отже, з наведеного слідує, що з 08 червня 2015 року позивач був обізнаний про наявність відповідного рішення суб`єкта владних повноважень та відповідно у разі незгоди з зазначеним рішенням мав право оскаржити його у судовому порядку в межах визначеного законодавством України строку.

Водночас, як встановлено судом, з даним позовом позивач звернувся лише 31 липня 2020 року та при цьому не зазначив жодних обставин, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від його волевиявлення та/або були пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду з даним позовом.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, викладеним в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, що позивачем не дотримано встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України строку на звернення до суду з цим адміністративним позовом.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що набрання законної сили вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 24 лютого 2017 року у кримінальній справі № 702/1044/13-к не є поважною причиною пропуску строку на звернення до суду про оскарження наказу УМВС України в Черкаській області від 08 червня 2015 року № 1092, яким позивача було звільнено з органів внутрішніх справ на підставі п.п.62, 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ від 07.11.2015 №114-91п (далі - Положення №114-91п).

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що в якості підстави для звільнення позивача з органів внутрішніх справ та прийняття оскаржуваного наказу стало встановлення факту скоєння позивачем вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу.

При цьому, колегія суддів зазначає, що у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за пп. «й» п. 64 вказаного Положення.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оспорюване рішення прийняте не з підстав притягнення позивача до кримінальної відповідальності, а тому доводи останнього щодо виникнення у нього права на звернення до суду з даним позовом до суду після набрання законної сили ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 02.07.2020, якою залишено без змін вирок Монастирищенського районного суду Черкаської області від 24.02.2017 про визнання його невинуватим та виправдано у вчиненні злочин є необґрунтованими.

У свою чергу, колегія суддів зазначає, що навіть у випадку, якщо висновок відповідача про вчинення позивачем вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу було обумовлено притягненням останнього до кримінальної відповідальності, то вказані позивачем у клопотанні про поновлення строку обставини могли б слугувати підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами у відповідності до приписів ст. 361 КАС України. Також, на переконання колегії суддів, позивач не позбавлений права на вирішення питання щодо поновлення його трудових прав, що були порушені внаслідок незаконного засудження у позасудовому порядку відповідно до приписів Закону № 266/94-ВР.

Разом з тим, відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17.07.1997) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Таким чином, особі гарантується право на звернення до суду.

Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності справи від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані».

За встановлених обставин справи та наведених норм законодавства у їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не було доведено суду поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що ухвала Черкаського окружного адміністративного суду про повернення позовної заяви на підставі п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України у даній справі є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не свідчать про наявність передбачених КАС України підстав для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріально та процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на зазначене, та враховуючи, що колегією суддів не встановлено порушень судом першої інстанції під час вирішення даної справи, які відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для його скасування, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 242-243, 312, 315-316, 321-322, 325, 328-329, КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович