Справа № 520/8478/2020
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2020 року № 520/8478/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бабаєва А.І.

за участі:

секретаря судового засідання Муравської І.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

03.07.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 1876 від 26.05.2020 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 , до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи з 22.05.1995 року по 14.02.1997 року на посаді помічника складача вантажних поїздів та з 15.02.1997 року по 13.07.1997 на посаді головного кондуктора станції Красноград Харківського відділення Північної залізниці;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 19.05.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 1876 від 26.05.2020 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, на думку позивача, є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

В судове засідання позивач прибув, позовну заяву підтримав та просив її задовольнити.

В судове засідання представник відповідача не прибув, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.05.2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Рішенням відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 1876 від 26.05.2020 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років. Також, в рішенні зазначено, що скористатися правом дострокового виходу на пенсію можуть чоловіки після досягнення 55 років за наявності на 11.10.2017 року (до 10.10.2017 року включно) страхового стажу 28 років, в тому числі не менш ніж 12 років 6 місяців за списком професій і посад, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 583. Вказано, що на підставі наданих позивачем документів, загальний страховий стаж складає 36 років 0 місяців 1 день, в тому числі стаж роботи за вислугою років - 10 років 5 місяців 16 днів. Крім того, зазначено, що періоди роботи з 22.05.1995 року по 14.02.1997 року, з 15.02.1997 року по 13.07.1997 року, не зараховані до пільгового страхового стажу, оскільки посади помічник складача вантажних поїздів та головного кондуктора станції не передбачені Списком професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 583.

Вважаючи рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до п.2-1 Прикінцевих положень Закону України №1058-IV особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII).

Пунктом "а" статті 55 Закону №1788-XII (в редакції згідно Рішення Конституційного Суду № 2-р/2019 від 04.06.2019) передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають: робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих в технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи:чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення» (далі по тексту - Постанова №583) затверджено список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років.

Так, в оскаржуваному рішенні зазначено, що періоди роботи позивача з 22.05.1995 року по 14.02.1997 року, з 15.02.1997 року по 13.07.1997 року, не зараховані до пільгового страхового стажу, оскільки посади помічник складача вантажних поїздів та головного кондуктора станції не передбачені Списком професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 583.

При цьому, позивач просив суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 , до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи з 22.05.1995 року по 14.02.1997 року на посаді помічника складача вантажних поїздів та з 15.02.1997 року по 13.07.1997 на посаді головного кондуктора станції Красноград Харківського відділення Північної залізниці.

Щодо зарахування ОСОБА_1 , до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 15.02.1997 року по 13.07.1997 на посаді головного кондуктора станції Красноград Харківського відділення Північної залізниці, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Так, трудова книжка позивача містить в собі записи про те, що позивача з 15.02.1997 року переведено на посаду головного кондуктора, на якій перебував по 13.07.1997 року.

Згідно уточнюючої довідки про особливий характер роботи та умови праці від 07.05.2020 року позивач з 15.02.1997 року по 13.07.1997 року працював на посаді кондуктора вантажних поїздів станції.

Відповідно до уточнюючої довідки про особливий характер роботи та умови праці від 04.11.2019 року з 15.02.1997 року по 13.07.1997 року працював на посаді головний кондуктор станції.

При цьому, позивач просив суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 , до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи зокрема з 15.02.1997 року по 13.07.1997 на посаді головного кондуктора станції Красноград Харківського відділення Північної залізниці.

Проте, в списку затвердженому Постановою № 583, відсутня така професія як головний кондуктор станції, а наявна лише така професія, яка дає право користуватись правом на пільгову пенсію за вислугу років, як кондуктор вантажних поїздів.

Щодо зарахування ОСОБА_1 , до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 22.05.1995 року по 14.02.1997 року на посаді помічника складача вантажних поїздів, суд зазначає наступне.

Так, трудова книжка позивача містить в собі записи про те, що позивач з 22.05.1995 року по 14.02.1997 року перебував на посаді помічника складача вантажних поїздів, що також підтверджується уточнюючими довідками про особливий характер роботи та умови праці від 07.05.2020 року та від 04.11.2019 року.

В той же час, в списку затвердженому Постановою № 583, відсутня така професія як помічник складача вантажних поїздів, а наявна лише така професія, яка дає право користуватись правом на пільгову пенсію за вислугу років, як складач поїздів.

Аналогічна правова позиція вказана Верховним Судом в постанові від 16.04.2020 року по справі №229/1652/17.

Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, наявний в позивача стаж роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, менший, ніж визначено пунктом «а» статті 55 Закону №1788-ХІІ (12 років 6 місяців), що обумовлює правомірність висновків відповідача про відсутність підстав для призначення такої пенсії.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що позивач не довів обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, то у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (м-н. Свободи,5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.

Повний текст рішення складено 26.10.2020 року.