Справа № 240/12394/19
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2020-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2020 року м. Житомир справа № 240/12394/19

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шуляк Л.А.,

секретар судового засідання Скорик С.В.,

за участю: представника позивача - Крейдіна С.О.,

представника відповідача - Стасюк І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення суми середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ №188 о/с від 27.09.2019 року про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції;

- поновити його на займаній до звільнення посаді - старшого сержанта поліції поліцейського сектору регулювання патрульної поліції №2 Лугинського відділення поліції Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Житомирській області на його користь суму середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу без урахування обов`язкових податків та зборів.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що його звільнення проведено в період його тимчасової непрацездатності, що є грубим порушенням ч.3 ст.40 Кодексу законів про працю України. Також зазначає, що відповідачем не проведено жодного службового розслідування перед звільненням за п.10 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію".

Ухвалою суду від 23.12.2019 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження.

13.01.2020 відповідачем подано відзив на адміністративний позов, в якому проти позову заперечує, посилаючись на те, що постановою Лугинського районного суду Житомирської області від 20.06.2019 у справі №281/404/19 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, тобто звільнення позивача відбулось у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення його до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, що передбачено п.10 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію". Зазначає, що це є окремою самостійною підставою для звільнення зі служби в поліції і не потребує проведення службового розслідування та прийняття рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскільки за наявності такого рішення суду, поліцейський не може продовжувати службу в поліції. Також вказав, що дату звільнення було змінено після отримання інформації щодо перебування позивача на лікарняному (а.с.20-25).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, наведених у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, з 07.11.2015 ОСОБА_1 проходив службу у Головному управлінні Національної поліції в Житомирській області.

Наказом ГУНП в Житомирській області від 28.09.2018 №193 о/с ОСОБА_1 призначено на посаду поліцейського сектору реагування патрульної поліції №2 Лугинського відділення поліції Коростенського відділу поліції ГУНП в Житомирській області (а.с.27-30).

Постановою Лугинського районного суду Житомирської області від 20.06.2019 у справі №281/404/19 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн (а.с.42-45).

Постановою Житомирського апеляційного суду від 01.08.2019 у справі №281/404/19 залишено без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а постанову Лугинського районного суду Житомирської області від 20.06.2019 - без змін (а.с.46-48).

При цьому судами встановлено, що 13.02.2018 ОСОБА_1 зареєструвавши своє право власності на земельну ділянку, вартістю 102804,82 грн, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01.01.2018, що становило 88100 грн та отримавши витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно був зобов`язаний у десятиденний строк повідомити про це НАЗК шляхом подання відповідної декларації про зміну майнового стану, чого він не зробив і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 27.09.2019 № 188 о/с "По особовому складу" відповідно до п.10 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" звільнено зі служби в поліції старшого сержанта поліції ОСОБА_1 поліцейського сектору реагування патрульної поліції №2 Лугинського відділення поліції Коростенського відділу поліції ГУНП в Житомирській області, з виплатою компенсації за 24 доби невикористаної відпустки за фактично відпрацьований час у 2019 році, з 27 вересня 2019 року (а.с.9).

Не погоджуючись із вказаним наказом, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон №580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції (ст.17 Закону №580-VIII).

Поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського (п.1 ч.1 ст.18 Закону №580-VIII).

У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону (ч.1 ст.19Закону №580-VIII).

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (ч.1 ст.59 Закону №580-VIII).

На поліцейських поширюються обмеження, визначені Законом України "Про запобігання корупції", цим та іншими законами України(ч.1 ст.61 Закону №580-VIII).

Не може бути поліцейським особа, до якої були застосовані заходи адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією (п.5 ч.2 ст.61 Закону №580-VIII).

Поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, а також рішенням суду про визнання його активів або активів, набутих за його дорученням іншими особами або в інших передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках, необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави (п.10 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII).

Враховуючи, що відносно позивача судом було прийнято рішення щодо притягнення його до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією і дане рішення набрало законної сили, у відповідача виникли законні підстави для звільнення позивача зі служби в поліції на підставі п.10 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII.

Щодо посилання позивача на його звільнення в період тимчасової непрацездатності суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.40 Кодексу законів про працю України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Як встановлено судом, позивач дійсно станом на 27.09.2019 (день звільнення) перебував на лікарняному, що підтверджується медичними довідками від 15.10.2019 №№15, 20, 22 (а.с.10-11), стройовою запискою по особовому складу Лугинського відділення поліції Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області станом на 27.09.2019 (а.с.151), книгою нарядів (а.с.131-133).

У Рішенні Конституційного Суду України від 04 вересня 2019 року № 6-р(II)/2019 вказано, що положеннями частини третьої статті 40 КЗпП України закріплені гарантії захисту працівника від незаконного звільнення, що є спеціальними вимогами законодавства, які мають бути реалізовані роботодавцем для дотримання трудового законодавства. Однією з таких гарантій є, зокрема, сформульована у законодавстві заборона роботодавцю звільняти працівника, який працює за трудовим договором і на момент звільнення є тимчасово непрацездатним або перебуває у відпустці.

Водночас, враховуючи, що позивача звільнено зі служби в поліції у зв`язку із набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення його до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, тобто відповідно до вимог законодавства, тому підстави для його поновлення на роботі відсутні.

При цьому, порушення прав позивача, а саме - звільнення його у день перебування на лікарняному, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 04 вересня 2019 року, має бути усунено судом шляхом зміни дати звільнення, тобто визначення дати припинення трудових відносин у перший день після закінчення періоду непрацездатності за наявності підстав для звільнення.

Такий висновок відповідає позиції висловленій в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2020 року у справі № 481/1043/17 (провадження № 14-74цс20),у постановах Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №823/1455/17, від 20 листопада 2019 року у справі № 823/411/17, від 13 січня 2020 року у справі № 823/411/17.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом ГУНП в Житомирській області від 10.01.2020 № 6 о/с були внесені зміни до наказу ГУНП в Житомирській області від 27.09.2019 № 188 о/с в частині дати звільнення зі служби в поліції старшого сержанта поліції ОСОБА_1 поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 2 Лугинського відділення поліції Коростенського відділу поліції ГУНП в Житомирській області, зокрема вважати його звільненим з 15.11.2019 (час закінчення тимчасової непрацездатності) (а.с.52).

Отже, порушене право позивача було відновлено самостійно відповідачем шляхом зміни дати звільнення, тобто визначення дати припинення трудових відносин у перший день після закінчення періоду непрацездатності позивача, що узгоджується із вимогами законодавства.

При цьому, як зазначила представник відповідача, з позивачем було проведено остаточний розрахунок при звільненні станом на 15.11.2019.

Також суд критично оцінює посилання позивача на необхідність проведення службового розслідування, оскільки звільнення поліцейського зі служби в поліції у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення його до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією є самостійною підставою для звільнення відповідно до п.10 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII, а тому в даному випадку відсутні підстави для проведення службового розслідування.

Крім того, п.5 ст.14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII,у разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Відповідачем доведено правомірність свого рішення, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.А.Шуляк

Повне судове рішення складене 28 жовтня 2020 року