Справа № 520/8051/2020
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2020-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

27 жовтня 2020 року № 520/8051/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кухар М.Д.,

за участі:

секретаря судового засідання Говтві Д.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Студентська, 5/6, м. Харків, 61024, ) про визнання дій протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з заявою в порядку ст. 287 КАС України, в якій, з урахуванням уточнень, просить суд:

-поновити строк на звернення із позовом, вважати його пропущеним за поважними причинами;

-визнати протиправною дію державного виконавця Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області Казанцева Д.О. щодо винесення постанови у ВП № 47227714 від 10 квітня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору;

-скасувати постанову Київського ВДВС м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 10 квітня 2017 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 125737,84 грн., як протиправну;

-визнати протиправною дію старшого державного виконавця Київського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області Аршави І.Я. про відкриття виконавчого провадження № 53754028 від 18 квітня 2018 року про примусове виконання постанови про стягнення виконавчого збору;

-скасувати постанову Київського ВДВС м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 18 квітня 2018 р. про відкриття виконавчого провадження ВП № 53754028, як протиправну;

-стягнути з Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харків Східного регіонального управління міністерства юстиції (місцезнаходження: 61024, Харківська область, місто Харків, вулиця Студентська, будинок 5/6, код ЄДРПОУ - 34952440) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань 3779,78 грн. судових витрат.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2020 поновлено ОСОБА_1 строк для звернення до адміністративного суду по справі №520/8051/2020.

Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, був повідомлений своєчасно та належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що Київським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист №2/2018/1106/12/18 від 08.08.2012 року про стягнення з гр. ОСОБА_2 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", в особі Харківської обласної дирекції заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 1257378,45 грн.

Приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області від 26.12.2018 відкрито виконавче провадження №57977498.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області від 26.12.2018 року стягнуто на користь приватного виконавця основну винагороду приватного виконавця у сумі 125737,85 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області від 24.01.2019 накладено арешт на майно, що належить боржнику.

Постановою від 25.01.2019 року здійснено опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області від 26.03.2020 знято арешт з майна, що належить боржнику.

Вказана постанова прийнята у зв`язку з тим, що 22.03.2019 на рахунок приватного виконавця надійшла сума коштів від реалізації майна боржника, необхідна для задоволення вимог стягувача, стягнення основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження та отримано документи, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах.

Постановою від 26.03.2019 року стягнуто з боржника витрати виконавчого провадження.

Постановою від 28.03.2019 року закінчено виконавче провадження, оскільки рішення суду виконано фактично в повному обсязі. Витрати виконавчого провадження, основний борг та основна винагорода приватного виконавця стягнути з боржника у повному обсязі.

При цьому, керуючись ст. ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець 10.04.2015 прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження №47227714.

20.04.2015 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

10.04.2017 винесено постанову ВП №47227714 про стягнення виконавчого збору, та постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

Так, 04.04.2017 року на адресу відділу надійшла заява від стягувача щодо повернення виконавчого документа стягувану порядку п.1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження".

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» 10.04.2017 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

На виконання вимог Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження №53754028 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору ВП №47227714 від 10.04.2017 року з ОСОБА_1 на користь держави у розмірі 125737,84 грн.

18.04.2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

В ході проведення виконавчих дій встановлено, що за боржником зареєстрований транспортний засіб, який на підставі ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» оголошено у розшук постановою ВП 53754028 від 19.04.2017 року, та того ж дня була винесена постанова про арешт майна боржника.

Не погоджуючись з діями та постановами позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

За змістом ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом(ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч.ч. 5-6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про стягнення виконавчого збору є самостійним виконавчим документом, на підставі якого може бути відкрите виконавче провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про стягнення виконавчого збору виконується в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини дев`ятої статті 27 вказаного Закону виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 27 Закону України №1404-VІІІ виконавчий збір не стягується, зокрема, у разі виконання рішення приватним виконавцем.

Відповідно до частини дев`ятої статті 27 вказаного Закону виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Як вказано вище, постановою приватного виконавця від 26.12.2018 року стягнуто на користь приватного виконавця основну винагороду приватного виконавця у сумі 125737,85 грн.

Постановою від 28.03.2019 року закінчено виконавче провадження, оскільки рішення суду виконано фактично в повному обсязі. Витрати виконавчого провадження, основний борг та основна винагорода приватного виконавця стягнути з боржника у повному обсязі.

Суд зазначає, що у зв`язку з невизначеністю правового режиму застосування судами частини 2 статті 27 та частини 3 статті 40 вказаного Закону при винесенні державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 37 цього Закону, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 березня 2020 року (справа №2540/3203/18) зроблено висновок, що при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

У постанові від 11 березня 2020 року (справа №2540/3203/18) Великою Палатою Верховного Суду зроблено висновок про те, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору були: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.

Частиною 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на встановлені судом обставини, позивачем сплачено виконавчий збір в рамках виконавчого провадження №57977498.

Відтак, постанови від 10 квітня 2017 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 125737,84 грн. та від 18 квітня 2018 р. про відкриття виконавчого провадження ВП № 53754028 прийняті необґрунтовано.

Також під час розгляду справи судом встановлено, що між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «КРИСТАЛБАНК» укладено договір факторингу, відтак стягувач у виконавчих провадженнях є різним.

З огляду на вказане вище, належним способом захисту порушених прав позивача є саме скасування постанов, відтак частина позовних вимог про визнання дій протиправними задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У силу ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 6-9, 139, 242 246, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Студентська, 5/6, м. Харків, 61024, ) про визнання дій протиправними та скасування постанов задовольнити частково.

Скасувати постанову Київського ВДВС м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 10 квітня 2017 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 125737,84 грн. (сто двадцять п`ять тисяч сімсот тридцять сім гривень 84 копійки).

Скасувати постанову Київського ВДВС м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 18 квітня 2018 про відкриття виконавчого провадження ВП № 53754028.

В задоволенні іншої частини позовних вимог- відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Студентська, 5/6, м.Харків, 61024, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору, відповідно до частини задоволених вимог, у розмірі 2091,18 грн. (дві тисячі дев`яносто одна гривня 18 копійок).

Рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч. 6 ст. 287 КАС України, а саме: протягом 10 днів з дати проголошення (підписання).

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27 жовтня 2020 року.

Суддя Кухар М.Д.