Справа № 219/7862/20
Суддя: Фролова Н. М.
Дата ухвалення: 2020-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/7862/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2020 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді Фролової Н.М., за участю секретаря судового засідання Дубаніної О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до УПП в містах Краматорську та Слов`янську Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Артемівського міськрайрнного суду Донецької області з позовною заявою, в якій просить: визнати протиправними дії старшого інспектору ВБДР БПП в м. Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області Харченка Олександра Миколайовича щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.140 КУпАП; скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену старшим інспектором ВБДР БПП в м. Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області Харченко Олександром Миколайовичем від 17.08.2020 серія ДП018 №786289 та закрити провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення; стягнути з відповідача на свою користь сплачений судовий збір.

Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначила, що 17.08.2020 року старшим інспектором ВБДР БПП в м.Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області Харченко Олександром Миколайовичем відносно позивача винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення Серія ДПО18 №786289 за ніби-то порушення ч.1 ст. 140 КУпАП. Зі змістом постанови позивач не згодна, відомості відображені в ній не відповідають дійсності, вона винесена посадовою особою з порушенням норм чинного законодавства, отже, позивач вважає її незаконною та необґрунтованою, а дії Інспектора протиправними з наступних підстав.

Суб`єктом адміністративного правопорушення за ч.1 ст.140 КУпАП посадова особа. В Постанові зазначено, що позивач «...будучи посадовою особою відповідальної за утримання вулично-дорожньої мережі...», однак, вказані відомості не відповідають дійсності, окрім того, Інспектором в Постанові не зазначено посаду, яку позивач обіймає, не додано посадову інструкцію до матеріалів справи. Отже, відповідно до розпорядження міського голови від 11.01.2020 №9рк, з 01.02.2020 року позивач виконує обов`язки начальника Управління розвитку міського господарства та капітального будівництва Бахмутської міської ради. До кола посадових обов`язків Начальника Управління, визначених посадовою інструкцією, затверджених міським головою ОСОБА_2 13.11.2017 року, не встановлено обов`язку щодо утримання вулично-дорожньої мережі. Окрім того, Інспектор у Постанові зазначив, що встановленням елементів примусового зниження швидкості порушено вимоги п.5.7. ДСТУ 4123:2006, відповідно до якого, заборонено встановлювати елементи примусового зниження швидкості на автомобільних дорогах загального користування поза межами населених пунктів та на магістральних вулицях. Згідно зі ст.10 Закону України «Про автомобільні дороги» органами, що здійснюють управління автомобільними дорогами загального користування є: центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення; Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні та Севастопольська міська державні адміністрації.

У відповідності до ст.13 Закону України «Про автомобільні дороги», саме орган управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за: стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування; якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування; відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом; відповідність нормативно-правовим актам розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об`єктів дорожнього сервісу та рекламоносіїв; цільове використання бюджетних коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання автомобільних доріг загального користування; санітарний та екологічний стан автомобільних доріг загального користування та їх смуг відведення; забезпечення проведення аудиту або перевірки безпеки автомобільних доріг згідно з вимогами цього Закону, інших актів законодавства України, національних стандартів України, а також вжиття необхідних заходів за результатами проведення аудиту або перевірки безпеки автомобільних доріг.

Отже, Управління розвитку міського господарства та капітального будівництва Бахмутської міської ради, в якому позивач виконує обов`язки начальника Управління, не є органом управління автомобільними дорогами загального користування. У зв`язку з цим, Інспектором помилково визначено посадову особу, відповідальну за утримання вулично-дорожньої мережі автомобільної дороги загального користування, оскільки вказані повноваження на мене не покладено ні посадовою інструкцією ні іншими нормативно-правовими актами у цій сфері.

Крім того, в порушення вимог діючого законодавства під час розгляду справи інспектором позивачу не були роз`яснені права, передбачені ст.268 КУпАП, ст.63 Конституції України під час розгляду справи, не встановлено чи було вчинено позивачем адміністративне правопорушення, чи є її вина у його вчиненні, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд трудового колективу, також не було зібрано належних та допустимих доказів того, що до посадових обов`язків позивача належить утримання вулично-дорожньої мережі автомобільних доріг загального користування.

Відповідно до роз`яснень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Крім того, даною постановою зазначено судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Отже, системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Відповідно до закріпленого в ст.62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ухвалою судді від 28.08.2020 року позовна заява була залишена без руху та позивачу наданий строк для усунення недоліків протягом десяти днів з наступного дня після отримання копії цієї ухвали, які він усунув вчасно.

Ухвалою судді від 16.09.2020 року було відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду на 16-30 годину 23.09.2020 року. Крім того, витребувано з УПП в містах Краматорську та Слов`янську Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції матеріали по справі про адміністративне правопорушення за постановою серії ДПО18 №786289 від 17.08.2020 року.

Ухвалою суду від 23.09.2020 року розгляд справи було відкладено до 16-30 години 27.10.2020 року у зв`язку із ненадходженням витребуваних судом доказів.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача до судового засідання не з`явилися про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, просив розглянути справу за його відсутністю. Як вбачається з відзиву наданого відповідачем на позовну заяву, 17.08.2020 старшим інспектором ВБДР батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Харченком Олександром Миколайовичем було виявлено адміністративне правопорушення, а саме: в м. Бахмут вул. Незалежності біля б.84 будучи посадовою особою відповідальною за утримання вулично-дорожньої мережі допустила встановлення пристроїв примусового зниження швидкості на магістральній вулиці Незалежності, чим порушила п. 5.7 ДСТУ 4123:2006 та п. 1.5 ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме, порушення вимог п.п. 1.5 ПДР України, було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 . Керуючись наказом №1395 від 07.11.2015 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», до постанови було долучено акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі зі схемою, фото, розпорядження міського голови. Громадянці ОСОБА_1 було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: ст.ст. 268, 287-289, 307-309 КУпАП, ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, про що вона поставила підпис на зворотному боці постанови. Було винесено постанову за ч. 1 ст. 140 КУпАП та накладено стягнення на правопорушника в розмірі 1020 (одна тисяча двадцять) гривень, відповідно до санкції статті. Згідно зі ст. 285 КУпАП, позивача було ознайомлено зі змістом постанови. Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення. Позивач, подавши позов, обґрунтував свою позицію, проте жодного доказу на обґрунтування своєї позиції до суду не надав.

Так, позивач оспорює факт вчинення ним адміністративного правопорушення. Але жодного обґрунтованого доказу не надав. Твердження позивача про те, що він не порушував вимог п.п. 1.5 ПДР України, повністю не відповідають дійсності та обставинам справи. Відповідно до ч.1 ст. 140 КУпАП Порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Стаття 21 Закону України «Про Автомобільні дороги». Відповідальність органів місцевого самоврядування за функціонування та розвиток вулиць і доріг міст та інших населених пунктів. Органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за: стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об`єктів дорожнього сервісу та рекламоносіїв; відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом; забезпечення проведення аудиту або перевірки безпеки автомобільних доріг згідно з вимогами цього Закону, інших актів законодавства України, національних стандартів України, а також вжиття необхідних заходів за результатами проведення аудиту безпеки автомобільних доріг або перевірки безпеки автомобільних доріг. Управління розвитку міського господарства та капітального будівництва є самостійним підрозділом Бахмутської міської ради, відповідно до п. 3.2.11.7 Положення про Управління розвитку міського господарства та капітального будівництва Бахмутської міської ради (у вільному доступі на офіційному сайті Бахмутської міської ради) - Здійснює контроль за якістю та обсягам виконаних робіт комунальними підприємствами в межах, виділених з місцевого бюджету асигнувань по наступним напрямкам: благоустрій території об`єднаної територіальної громади, утримання кладовищ, безоплатне поховання громадян, згідно чинного законодавства, установка та експлуатація елементів організації дорожнього руху, поточне утримання та капітальний ремонт автодоріг, поточне утримання та капітальний ремонт зливної та дренажної каналізації, утримання мереж зовнішнього освітлення, регулювання чисельності бродячих тварин; утримання пам`ятників та святкове оформлення міста, організація озеленення міста.

Відповідно до Розпорядження міського голови від 11.01.2020 №9 Виконання обов`язків начальника Управління розвитку міського господарства та капітального будівництва Бахмутської міської ради покладено на ОСОБА_1 .

Отже у зв`язку з тим, що на ОСОБА_1 покладено обов`язки начальника органу місцевого самоврядування, що управляє функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів та враховуючи вище наведене, саме начальник відповідного органу несе відповідальність відповідно до Закону України «Про Автомобільні дороги» за розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об`єктів дорожнього сервісу та рекламоносіїв.

Посилання позивача на ст. 10, 13 Закону України «Про Автомобільні дороги» є недоречним, оскільки встановлення елементу примусового зниження швидкості відбулось не на автомобільній дорозі загального користування, а на магістральній вулиці. Ділянка дороги на якій встановлювався пристрій примусового зниження швидкості підпадає під характеристики магістральної вулиці згідно ДБН В.2.3-5:2018 таблиця 5.1.

Твердження позивача про те, що його не було ознайомлено з правами особи яка притягається до адміністративної відповідальності та зі ст. 63 Конституції України, спростовуються підписом ОСОБА_1 на зворотному боці постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Пункт 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126), частини перша, друга і третя статті 140.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до частини 3 статті 254 КУпАП, протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно частини 2 - 4 статті 258 КУгіАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція № 1395), визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п.1 р.І Інструкції № 1395).

Згідно пункту 4 р.І Інструкції № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частинами 1, 2, 3 статті 140КУпАП.

Відповідно до пункту 1 та 2 р.ІІІ Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частинами 1, 2, 3, статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що посадова особа Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, зокрема, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, порушень, передбачених ч. 1 ст. 140 КУпАП, розглядати справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, без складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, дії інспектора патрульної поліції щодо виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та складання постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі такого виявлення передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про Національну поліцію», Інструкцією № 1395, що має наслідком прийняття відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення, тому самі по собі дії щодо складення постанови у справі про адміністративне правопорушення не можуть бути визнані протиправними.

Крім того, згідно з ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності не передбачено прийняття рішення судом щодо визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними. З чого можна зробити висновок, що ОСОБА_3 було правомірно винесено постанову. На підставі викладеного відповідач просить позовну заяву залишити без задоволення, а постанову серії ДПО18 №786289 від 17.08.2020 року залишити без змін.

На підставі ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 786289, складеної 17.08.2020 року старшим інспектором ВБДР батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Харченком О.М., вбачається, що 17.08.2020 року об 11-00 годині в м. Бахмут Донецької області по вул. Незалежності біля б.84 будучи посадовою особою відповідальною за утримання вулично-дорожньої мережі допустила встановлення пристроїв примусового зниження швидкості на магістральній вулиці Незалежності, чим порушила п. 5.7 ДСТУ 4123:2006 та п. 1.5 ПДР України. Прийнято по справі рішення: застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення штраф у розмірі 1020 гривень. Також в постанові є відмітка про отримання ОСОБА_1 копії постанови, а також те, що їй роз`яснені права за статтею 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України та строк оскарження за ст.289 КУпАП (а.с.12, 68).

Згідно акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 17.08.2020 року в м. Бахмут по вул. Незалежності, біля будинку №84, встановлено наступне: забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянки дороги (вулиці) покладено на Комунальне підприємство «Бахмутський комбінат комунальних підприємств» Бахмутської міської ради; було виявлено встановлення ППЗШ, огородження в наявності. За результатами обстеження ділянку визнано такою, яка не відповідає вимогам ДСТУ 4123:2006 (а.с.62).

Розпорядженням Міського голови Бахмутської міської ради Рева О.О. № 9рк від 11.01.2020 року, виконання обов`язків начальника Управління розвитку міського господарства та капітального будівництва Бахмутської міської ради покладено на ОСОБА_1 , начальника відділу капітального будівництва Управління розвитку міського господарства та капітального будівництва Бахмутської міської ради, тимчасово з 01.02.2020 року до призначення начальника Управління в установленому законодавством порядку (а.с.12).

Пунктом 1.5 Правил дорожнього руху передбачено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Відповідно до ч.1 ст.140 КУпАП - порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху. Порушення даної норми, тягне за собою накладення штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом правопорушень, передбачених вказаною статтею, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона цих правопорушень полягає у недодержанні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Суб`єктивна сторона правопорушень характеризується наявністю як умислу, так і необережності.

Суб`єктами правопорушень, передбачених, зокрема, частиною 1 вказаної статті, можуть бути посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення терміна посадова особа. Тому для визначення цього терміна слід керуватись положеннями інших нормативно-правових актів.

У пункті 1 та 2 Примітки до статті 364 Кримінального кодексу України міститься поняття службової особи. Так, службовими особами є особи, які постійно чи тимчасово здійснюють функції представників влади, а також обіймають постійно чи тимчасово на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним повноваженням.

У постанові Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про хабарництво" роз`яснено, що організаційно-розпорядчі обов`язки - це обов`язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів, їх заступники, особи, які керують ділянками робіт. Адміністративно-господарські обов`язки - це обов`язки по управлінню або розпорядженню державним, колективним чи приватним майном. Такі повноваження в тому чи іншому обсязі є у начальників планово-господарських, постачальних, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, ательє, їх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо. Особа є службовою не тільки тоді, коли вона здійснює відповідні функції чи виконує обов`язки постійно, тимчасово або за спеціальним повноваженням, за умови, що зазначені функції чи обов`язки покладені на неї правомочним органом або правомочною службовою особою.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про автомобільні дороги» Органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за: 1) стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; 2) якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; 3) розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об`єктів дорожнього сервісу та рекламоносіїв; 4) відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом; 5) забезпечення проведення аудиту або перевірки безпеки автомобільних доріг згідно з вимогами цього Закону, інших актів законодавства України, національних стандартів України, а також вжиття необхідних заходів за результатами проведення аудиту безпеки автомобільних доріг або перевірки безпеки автомобільних доріг.

Управління розвитку міського господарства та капітального будівництва є самостійним підрозділом Бахмутської міської ради, відповідно до п. 3.2.11.7 Положення про Управління розвитку міського господарства та капітального будівництва Бахмутської міської ради , який здійснює контроль за якістю та обсягам виконаних робіт комунальними підприємствами в межах, виділених з місцевого бюджету асигнувань по наступним напрямкам: благоустрій території об`єднаної територіальної громади, утримання кладовищ, безоплатне поховання громадян, згідно чинного законодавства, установка та експлуатація елементів організації дорожнього руху, поточне утримання та капітальний ремонт автодоріг, поточне утримання та капітальний ремонт зливної та дренажної каналізації, утримання мереж зовнішнього освітлення, регулювання чисельності бродячих тварин; утримання пам`ятників та святкове оформлення міста, організація озеленення міста.

Отже у зв`язку з тим, що на ОСОБА_1 покладено обов`язки начальника органу місцевого самоврядування, що управляє функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів та враховуючи вище наведене, саме начальник відповідного органу несе відповідальність відповідно до Закону України «Про Автомобільні дороги» за розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об`єктів дорожнього сервісу та рекламоносіїв.

Щодо посилань позивача про порушення норм КУпАП інспектором при накладенні на нього адміністративного стягнення, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України Про Національну поліцію, поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно зі ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи такі адміністративні правопорушення, зокрема, за частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції ч. 2 ст. 258 КУпАП.

Згідно з ч. 3 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП та п. 10 Інструкції передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 розділу 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Остання, наразі, містить вимоги до змісту постанови про правопорушення. Так, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

На підставі вищевикладеного, судом встановлено, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи, а інспектор поліції при складанні постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим суд відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 20, 242-246, 255, 257-263, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до УПП в містах Краматорську та Слов`янську Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі, - відмовити в повному обсязі.

Копії рішення невідкладно надіслати учасникам справи.

Апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано до Першого апеляційного адміністративного суду або через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання якого: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: УПП в містах Краматорську та Слов`янську Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції, адреса знаходження: 84391, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Магістральна, 20.

Суддя Н.М. Фролова