Справа № 460/5084/20
Суддя: В.В. Щербаков
Дата ухвалення: 2020-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 жовтня 2020 року м. Рівне №460/5084/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щербакова В.В. за участю секретаря судового засідання А. М. Трохимчук та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: Верещук С.П., представник Штогрин Л.В.,

відповідача: представник Курись О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доУправління житлово-комунального господарства, містобудування, архітектури, інфраструктури, енергетики та захисту довкілля Рівненської райдержадміністрації
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління житлово-комунального господарства, містобудування, архітектури, інфраструктури, енергетики та захисту довкілля Рівненської райдержадміністрації (далі - відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправною відмову відповідача у видачі містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки та просить зобов`язати відповідача надати позивачу містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки площею 0,1115 га, розташованої на території Великожитинської сільської ради Рівненського району кадастровий номер :05:022:0884, для проектування об`єкта будівництва «Будівництво торговельно-офісної будівлі з приміщеннями побутового обслуговування».

Ухвалою від 20.07.2020 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 05.08.2020 прийнято позовну заяви до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі.

Ухвалою від 29.09.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у наданні містобудівних умов та обмеження забудови земельної ділянки. Позивач вказує, що правових підстав такої відмови у відповідача не має, а посилання відповідача, як підставу для відмови, на відсутність у містобудівній документації на місцевому рівні граничних показників об`єкту щодо якого планується отримати містобудівні умови та обмеження, суперечить положенням законодавства.

На обґрунтування поданого відзиву представник відповідача вказав на відсутність у містобудівній документації на місцевому рівні граничних показників об`єкту щодо якого планується отримати містобудівні умови, що стало підставою для відмови. Крім того, відповідач вказав, що позивачем не зазначено техніко-економічних показників намірів забудови земельної ділянки, а відтак визначити відповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні немає можливості.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що у зв`язку із тим, що відсутність у містобудівній документації на місцевому рівні граничних показників об`єкту не є підставою для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень відповідно до законодавства, то у відповідача виникає обов`язок видати заявнику містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки. Крім того, зазначає, що нормами законодавства не передбачено надання техніко-економічних показників намірів забудови земельної ділянки для отримання містобудівних умов та обмежень.

В запереченні на відповідь на відзив представник відповідача навів міркування, що зобов`язання відповідача видати позивачу містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки є спробами позивача створити правові підстави для отримання відповідних документів для узаконення самовільного будівництва, що здійснюється позивачем.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Натомість, представник відповідача проти позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.01.2020 №198200791 є власником земельної ділянки площею 0,1115 га кадастровий номер :05:022:0884, яка розташована на території Великожитинської сільської ради Рівненського району для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Статтею 41 Конституції України закріплено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316 Цивільного кодексу України).

Частиною 4 статті 373, частиною першою та третьою статті 375 Цивільного кодексу України встановлено, що власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

10.06.2020 позивач звернулася до відповідача із заявою про видачу містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва «Будівництво торговельно-офісної будівлі з приміщеннями побутового обслуговування».

До заяви були додані документи, передбачені ч. 3 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», в тому числі копія документа, що посвідчує право власності земельною ділянкою, викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000.

Листом від 26.06.2020 № 321/01-17/20 відповідач відмовив позивачу у наданні містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, у зв`язку з відсутністю у містобудівній документації на місцевому рівні граничних показників об`єкту, щодо якого планується отримати вихідні дані.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відносини, які виникають у сфері містобудівної діяльності щодо надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки врегульовано Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI).

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 1 Закону № 3038-VI, містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Згідно із пунктом 7 частини першої статті 1 Закону № 3038-VI, містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

Відповідно до статті 6 Закону № 3038-VI, управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

У силу вимог частин 1, 3, 4 статті 26 Закону № 3038-VI, забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва. Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Частинами 2, 3 статті 29 Закону № 3038-VI передбачено, що фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва. Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника (із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки), до якої додаються: 1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію - у разі, якщо речове право на земельну ділянку не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; 2) копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці - у разі, якщо право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації); 3) викопіювання з топографо-геодезичного плану М1:2000. Інформацію про речове право на земельну ділянку, право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, відомості з Державного земельного кадастру уповноважені органи містобудування та архітектури отримують відповідно до частини восьмої статті 9 Закону України «Про адміністративні послуги». Цей перелік документів для надання містобудівних умов та обмежень є вичерпним.

Частиною 4 статті 29 Закону № 3038-VI визначено, що підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є: 1) неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень; 2) виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці; 3) невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні. Відмова у наданні містобудівних умов та обмежень здійснюється шляхом направлення листа з обґрунтуванням підстав такої відмови відповідним уповноваженим органом містобудування та архітектури у строк, що не перевищує встановлений строк їх надання.

Судом встановлено, що позивачем, на виконання вимог статті 29 Закону № 3038-VI до заяви про надання містобудівних умов і обмежень подано всі необхідні документи, перелік яких є вичерпним.

Зі змісту листа відповідача від 26.06.2020 № 321/01-17/20 вбачається, що підставою відмови позивачу у наданні містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки є відсутність у містобудівній документації на місцевому рівні граничних показників обєкту, щодо якого планується отримати вихідні дані.

Згідно частини 1 статті 16 Закону № 3038-VI планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Частиною 2 статті 19 Закону № 3038-VI визначено, що детальний план території за межами населених пунктів розробляється відповідно до схеми планування території (частини території) району та/або області з урахуванням обмежень використання приаеродромної території, встановлених відповідно до Повітряного кодексу України, та державних і регіональних інтересів. Розроблення детального плану території за межами населених пунктів та внесення змін до нього здійснюються на підставі розпорядження відповідної районної державної адміністрації, крім випадків, якщо законами встановлений інший порядок.

Відповідно до частини 4 статті 19 Закону № 3038-VI детальний план території визначає: 1) принципи планувально-просторової організації забудови; 2) червоні лінії та лінії регулювання забудови; 3) функціональне призначення, режим та параметри забудови однієї чи декількох земельних ділянок, розподіл територій згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами; 4) містобудівні умови та обмеження (у разі відсутності плану зонування території) або уточнення містобудівних умов та обмежень згідно із планом зонування території; 5) потребу в підприємствах і закладах обслуговування населення, місце їх розташування; 6) доцільність, обсяги, послідовність реконструкції забудови; 7) черговість та обсяги інженерної підготовки території; 8) систему інженерних мереж; 9) порядок організації транспортного і пішохідного руху; 10) порядок комплексного благоустрою та озеленення, потребу у формуванні екомережі; 11) межі прибережних захисних смуг і пляжних зон водних об`єктів (у разі відсутності плану зонування території).

Розпорядженням Рівненської районної державної адміністрації від 05.09.2016 №385 затверджено детальний план території садового поселення «Покровське» на території Великожитинської сільської ради.

Судом встановлено, що згідно з графічними матеріалами детального плану земельна ділянка, що належить позивачу знаходиться в зоні Г-6 (торгівельна зона), що призначена для розташування об`єктів торгівлі. Вказане підтверджується також листом відповідача від 05.07.2017 № 147, відповідно до якого земельна ділянка відповідно до Детального плану знаходиться в зоні Г-6 (торгівельна зона), що призначена для розташування об`єктів торгівлі, в даному випадку для будівництва торговельно-офісної будівлі.

Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 18.02.2020 №НВ-020, земельна ділянка відноситься до земель житлової та громадської забудови, вид використання - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, цільове призначення 03.07. для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Статтею 39 ЗК України визначено, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 24 Закону № 3038-VІ, забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.

Враховуючи, що згідно із детальним планом на земельній ділянці позивача передбачено будівництво об`єктів торгівлі, а цільове призначення земельної ділянки позивача - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, то наміри забудови земельної ділянки шляхом будівництва торговельно-офісної будівлі з побутовими приміщеннями відповідають її цільовому призначенню та містобудівній документації на місцевому рівні.

Відповідач відмовив позивачу у наданні містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, у зв`язку з відсутністю у містобудівній документації на місцевому рівні граничних показників об`єкту, щодо якого планується отримати вихідні дані.

Однак, зазначена підстава для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень не передбачена ч. 4 ст. 29 Закону №3038-VІ.

Так, ч. 4 ст. 29 зазначеного Закону передбачає, що підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є:

1) неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень;

2) виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці;

3) невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Суд критично ставиться на посилання відповідача на відсутність у поданих позивачем документах техніко-економічних показників намірів забудови земельної ділянки, позаяк частиною 3 статті 29 Закону № 3038-VІ визначено перелік документів для надання містобудівних умов та обмежень, що додаються до заяви, а саме: 1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію - у разі, якщо речове право на земельну ділянку не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; 2) копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці - у разі, якщо право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації); 3) викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000. Цей перелік документів для надання містобудівних умов та обмежень є вичерпним.

Як встановлено судом, для отримання містобудівних умов та обмежень позивач надав повний перелік документів, передбачених ч. 3 ст. 29 Закону № 3038-VІ.

Суд враховує, що підставою відмови в наданні містобудівних умов та обмежень є, зокрема, посилання відповідача на невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні.

Оскільки факт такої невідповідності судом не встановлений, то підстави для відмови у наданні Управлінням позивачу містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки - відсутні.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що відмова відповідача у наданні містобудівних умов та обмежень є безпідставною, оскільки частина 4 статті 29 Закону №3038-VI не передбачає відсутність граничних показників об`єкту, щодо якого планується отримати вихідні дані, як підставу для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень.

У спірних правовідносинах відповідач не мав права відмовити у видачі містобудівних умов та обмежень у зв`язку з відсутністю визначених чинним законодавством підстав для такої відмови, що свідчить про відсутність у нього можливості вибору конкретного рішення з певного кола варіантів на власний розсуд та наявність обов`язку надати містобудівні умови та обмеження.

Водночас реалізацією відповідачем своїх повноважень при наданні містобудівних умов та обмежень буде вважатися визначення змісту таких умов та обмежень.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №522/6069/14-а.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не підтвердив правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах. Натомість, доводи позивача ґрунтуються на законі, відповідають обставинам справи та підтверджені належними й допустимими доказами.

В силу вимог частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За результатами судового розгляду справи суд дійшов висновку, що відмова відповідача у наданні позивачу містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим у частині другій статті 2 КАС України, порушує права та законні інтереси особи.

Згідно пункту 3.1 рішення Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року №17-рп/2010 одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення вказаних обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто, обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Безпідставне та протиправне відтермінування (невидача) суб`єктом владних повноважень прийняття рішення про видачу або відмову у видачі документу дозвільного характеру, є прихованою формою відмови у видачі такого документу та прямо суперечить принципу правової визначеності, на забезпечення якого законом саме і встановлені темпоральні обмеження у прийнятті рішень державою в особі її уповноважених органів.

Такий правовий висновок щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень видати документ дозвільного характеру викладений у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року (справа №813/4989/17; адміністративне провадження №К/9901/57510/18) у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі №208/8402/14-а та від 29 березня 2018 року у справі № 816/303/16.

З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для повного задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, суд присуджує на користь позивача витрати зі сплати судового збору в сумі 840,80 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Управління житлово-комунального господарства, містобудування, архітектури, інфраструктури, енергетики та захисту довкілля Рівненської райдержадміністрації ( вул. Соборна, 195, м. Рівне, 33001, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову управління житлово-комунального господарства, містобудування, архітектури, інфраструктури, енергетики та захисту довкілля Рівненської райдержадміністрації щодо видачі ОСОБА_1 містобудівних умов і обмежень для проектування об`єкта будівництва "Будівництво торговельно-офісної будівлі з приміщеннями побутового обслуговування" на території Шпанівської сільської ради, оформлену листом від 26.06.2020 №321/01-17/20.

Зобов`язати управління житлово-комунального господарства, містобудування, архітектури, інфраструктури, енергетики та захисту довкілля Рівненської райдержадміністрації надати ОСОБА_1 містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва "Будівництво торговельно-офісної будівлі з приміщеннями побутового обслуговування" на земельній ділянці площею 0,1115 га, кадастровий номер :05:022:0884.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління житлово-комунального господарства, містобудування, архітектури, інфраструктури, енергетики та захисту довкілля Рівненської райдержадміністрації ( вул. Соборна, 195, м. Рівне, 33001, ) судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 23 жовтня 2020 року.

Суддя В.В. Щербаков