Справа № 200/2426/20-а
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2020-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2020 р. Справа№200/2426/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кочанова П.В., при секретарі судового засідання Дяченка А.В., розглянувши у судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

за участю представників сторін:

позивач - не з`явився

представник відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просить суд (з урахуванням заяви від 30.05.2020 року та заяви від 27.03.2020 року про уточнення позовних вимог):

- визнати протиправними дії Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, щодо необґрунтованості перерахунку пенсії по втраті годувальника,

- зобов`язати пенсійний фонд здійснити перерахунок пенсії, починаючи з 1991-2015 роки ОСОБА_2 та виплатити матеріальну компенсацію у вигляді одноразової виплати ОСОБА_1 ,

- зобов`язати пенсійний фонд здійснити перерахунок пенсії по втраті годувальника з липня 2015 року по теперішній час та виплатити ОСОБА_1 ,

- зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області подати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з дати набрання цим рішенням законної сили,

- зобов`язати пенсійний фонд виплатити ціну позову в розмірі 200 000 гривень 00 копійок.

- зобов`язати пенсійний фонд виплатити моральну шкоду в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що вона є пенсіонером та з 11.01.2018 року отримує пенсію по втраті годувальника після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . При першому зверненні щодо призначення пенсії по втраті годувальника, вона отримала відповідь щодо відсутності доцільності переходу на пенсію чоловіка так як на момент зміни виду пенсії розмір який би був їй призначений становить 1 338,09 грн. при її пенсії в розмірі 1 325,42 грн. При цьому померлому чоловіку, ОСОБА_2 , пенсію нараховували виходячи з доплати за понаднормативний стаж в 27 років. Це є порушенням оскільки у її чоловіка на день смерті стаж складав 47 років 3 місяці 18 днів, з них за Списком 1 складає 15 років 07 місяців за період з 01.07.1981р. по 31.01.1997р. І в подальшому була допущенна помилка при проведенні перерахунків пенсії її чоловіку ОСОБА_2 .

Позивач вважає, що відповідач необґрунтовано та навіть незаконно, проводив перерахунок пенсії по втраті годувальника чим спричинив отримання меншої пенсії чим мало бути у період з 1991 року по липень 2015 року включно її чоловіка ОСОБА_2 , і її перерахунок пенсії з серпня 2015 року по теперішній час.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06 березня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 200/2426/20-а в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06 травня 2020 року розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії призначено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 26 травня 2020 року о 14:00 год.

20 травня 2020 року через відділ документообігу та архівної роботи суду представником відповідача надано відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог та зазначив, що між позивачем та відповідачем відсутній публічно-правовий спір оскільки не відбулось порушення прав позивача. Обставини що викладені позивачем щодо невідповідності страхового та пільгового стажу є не доведеними.

У підготовчому засіданні 26 травня 2020 року відкладено розгляд справи до 24 червня 2020 року о 10:00 годині.

28 травня 2020 року через відділ документообігу та архівної роботи суду позивачем надано відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що при першому зверненні щодо призначення пенсії по втраті годувальника, вона отримала відповідь, що доцільність переходу на пенсію чоловіка відсутня, так як на момент зміни виду пенсії розмір який би був їй призначений становить 1 338,09 грн. при її пенсії в розмірі 1 325,42 грн. А самим порушенням є той факт, що її померлому чоловіку, ОСОБА_2 , нараховували виходячи з доплати за понаднормативний стаж в 27 років. Це є порушенням тому, що у її чоловіка на день смерті стаж складав 47 років 3 місяці 18 днів, з них за Списком 1 складає 15 років 07 місяців за період з 01.07.1981р. по 31.01.1997р.

У підготовчому засіданні 24 червня 2020 року відкладено розгляд справи до 13 липня 2020 року о 12:30 годині.

10 липня 2020 року через відділ документообігу та архівної роботи суду представником відповідача надані пояснення, в яких останній зазначив про те, що діючим законодавством не передбачено право проведення будь яких перерахунків пенсій по пенсійним справам померлих пенсіонерів, а також виплати ненарахованих за життя пенсіонера коштів його спадкоємцям. Також, зазначив, що розрахунок понаднормового стажу роботи, пенсії годувальника проводився відповідно до діючих норм законодавства. Окрім того зазначив, що листом Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області від 05.07.2016 року №СЕ-5402465 повідомило позивача про проведений попередній розрахунок пенсії по втраті годувальника та запропоновано звернутися до територіального управління Пенсійного фонду із визначеним переліком документів для призначення пенсії по втраті годувальника.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 липня 2020 року продовжено строк підготовчого засідання на тридцять днів, відкладено підготовче судове засідання по справі № 200/2426/20-а за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії до 14 вересня 2020 року о 15:00 годині.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 13 жовтня 2020 року о 13:30 год.

У судовому засіданні 13 жовтня 2020 року відкладено розгляд справи до 28 жовтня 2020 року о 15:30 годині.

У судове засідання, призначене на 28 жовтня 2020 року, позивач та повноважний представник відповідача не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Разом з цим, 23 жовтня 2020 року через відділ документообігу та архівної роботи суду позивачем надано клопотання про розгляд справи, призначеної на 28 жовтня 2020 року о 15:30 годині без її участі.

Згідно частини 1 статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 27 березня 2001 року, РНОКПП: НОМЕР_2 ) перебуває на обліку в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та отримує пенсію у разі втрати годувальника свого покійного чоловіка ОСОБА_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, 11.01.2018 року позивач, ОСОБА_1 звернулась до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про перехід на пенсію у разі втрати годувальника.

Згідно розпорядження відповідача від 06.02.2018 року №116197, ОСОБА_1 призначено пенсію по втраті годувальника з 11.01.2018 року.

Відповідно до матеріалів пенсійної справи загальний страховий стаж годувальника враховано за період з 01.11.1955 по 31.03.2003 та складає 47 років 03 місяці 17 днів (у тому числі за списком №1 складає 15 років 07 місяців 0 днів). Коефіцієнт стажу складає 0,62250. Середній заробіток годувальника зараховано за період з 01.04.1996 по 31.03.1998 на підставі довідки від квітня 1998 року №022-669 з ВАТ МК „Азовсталь" про заробітну плату. Середній заробіток для обчислення пенсії складає 8 369,47 грн. (2,22332 х 3764,40грн.) де:

2,22332 - індивідуальний коефіцієнт заробітку;

3 764,40 грн. - показник заробітної плати, що застосовується для призначення пенсії у 2018 році.

Розмір пенсії годувальника з 11.01.2018 року складає 5 747,24 грн., де:

5210,00 грн. - розмір пенсії за віком (8369,47 грн. х 0,62250);

537,24 грн. - доплата за понаднормативний стаж за 37 років (1452,00 грн. х 37%).

Відсоток для обчислення пенсії у зв`язку з втратою годувальника складає 50% від пенсії годувальника.

Розмір пенсії у зв`язку з втратою годувальника складає 2 90,05 грн., а саме:

2 873,62 грн. (5 747,24 грн.x50%),

66,43 грн. - підвищення дітям війни.

Позивач вважає, що відповідачем неправомірно здійснювалися їй та її чоловіку при житті пенсійні виплати, у зв`язку з чим змушена була звернутися до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно зі статтею 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною першою статті 1227 Цивільного кодексу України визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до статті 36 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Положення цього Закону, що стосуються сім`ї померлого, відповідно поширюються і на сім`ю особи, визнаної безвісно відсутньою або оголошеною померлою у встановленому законом порядку.

Таким чином, стаття 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачає, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого чи безвісно відсутнього годувальника, які були на його утриманні.

Зазначена стаття визначає умови, за яких членам сім`ї, зазначеним в її другій частині, призначається пенсія у зв`язку із втратою годувальника, а також закріплено право та умови отримання цієї виплати усиновленими дітьми, пасинками та падчерками, неповнолітніми дітьми, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, в разі їх усиновлення.

Зі змісту цих норм вбачається, що перелік непрацездатних членів сім`ї, яким може бути призначена пенсія у зв`язку із втратою годувальника, є поосібним і вичерпним. Вони не містять вимог, згідно з якими до непрацездатних членів сім`ї померлого годувальника можна відносити осіб за іншими критеріями (ознаками) визначення поняття сім`ї, як-то спільне проживання і ведення господарства, спільний побут, набуття характерних взаємних прав та обов`язків.

У розумінні статті 36 Закону № 1058-IV право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника мають чоловік або дружина, які перебували в зареєстрованому шлюбі.

Згідно з частиною 1 статті 37 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Таким чином, отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника безпосередньо залежить від виду та розміру пенсійного забезпечення, що отримувала померла особа. Визначення розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника проводиться від розміру пенсії, яку отримувала померла особа (годувальник) за життя, тобто з фактичного її розміру.

Згідно до ст. 45 Закону України №1058 пенсія по втраті годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Станом на день смерті чоловіка ОСОБА_2 , позивач перебувала на обліку в управлінні, як отримувач пенсії за віком, обчисленої із додержанням вимог Закону України №1058.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок №22-1). Порядком №22-1 визначено в тому числі перелік документів необхідних для оформлення пенсії по втраті годувальника.

11.01.2018 року позивачем було подано відповідну заяву (форма заяви затверджена Порядком №22-1) про перехід з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 45 Закону України №1058, переведення позивача з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника проведено з дати подання відповідної заяви.

Відповідно п. 4-1 Розділу XV Закону України №1058 для осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" , крім тих, яким після набрання чинності зазначеним Законом здійснювався перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за періоди страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії:

мінімальний розмір пенсії за віком, передбачений абзацом першим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за наявності у чоловіків 25 років, а у жінок 20 років страхового стажу;

збільшення пенсії, передбачене абзацом другим частини першої станіті 28 цього Закону, встановлюється за кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам.

Як вбачається з матеріалів справи, загальний стаж роботи ОСОБА_2 на момент смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) складав - 47 років, 03 місяці, 16 дів, з них за Списком №1 (на пільгових умовах) - 15 років, 07 місяців, 1 день, понаднормовий стаж роботи ОСОБА_2 становив - 22 роки (47 років - 25 років), додатковий стаж за Списком №1 - 15 років. Доплата за понаднормовий стаж роботи обчислена виходячи з 37 років загального понаднормового стажу роботи (22 роки+15 років).

При цьому, суд зазначає, що позивачем не оскаржується наявність загального стажу ОСОБА_2 у кількості 47 років 03 місяці 16 днів, позивач не погоджується з доплатою останньому понаднормативного стажу у кількості 27 років, на що суд зазначає наступне.

Як зазначає відповідач, стаж роботи ОСОБА_2 на час призначення пенсії становив 35 років 06 місяців 14 днів (10 років на пільгових умовах за Списком №1). Безперервний стаж роботи становив більше 25 років, враховуючи означене до пенсії ОСОБА_2 було встановлено надбавку в розмірі 20 відсотків від розміру пенсії.

З 01.01.1992 року набув законної сили Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788 (далі за текстом - Закон №1788).

Відповідно до ст. 19 Закону №1788 (в редакції на день набуття чинності) пенсії за віком призначаються в розмірі 55 процентів заробітку (стаття 64), але не нижче мінімального розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії.

Працівникам, зайнятим на роботах, передбачених пунктом "а" статті 13 і статтею 14 цього Закону, за кожний рік роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах, пенсія збільшується на 1 процент заробітку.

Мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі мінімального споживчого бюджету, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Максимальний розмір пенсії не може перевищувати трьох, а для працівників, зайнятих на роботах, передбачених пунктом "а" статті 13 і статтею 14 цього Закону, - чотирьох мінімальних пенсій за віком.

Розмір пенсії за віком, обчислений відповідно до цієї статті, не може перевищувати 75 процентів заробітку, за винятком мінімальних пенсій, підвищених за роки роботи понад 25 років у чоловіків і 20 - у жінок, а працівникам, зайнятим на роботах, передбачених пунктом "а" статті 13 і статтею 14 цього Закону, - 85 процентів заробітку.

З метою коригування рівнів пенсій, призначених до введення в дію цього Закону, провадиться їх перерахунок виходячи з рівня заробітної плати відповідних категорій працівників за станом на 1 січня 1992 року.

Станом на 01.01.1992 року, стаж роботи ОСОБА_2 становив повних 36 років. Відсоток збільшення пенсії за роботу понад норму (11% (36 років-25 років) та понаднормовий пільговий стаж роботи (10% - 10 років пільгового стажу роботи згідно довідки МК «Азовсталь»). Загальний відсоток заробітку для обчислення пенсії станом на 01.01.1992 року становив - 76 % (55%+11%+10%).

З 1 січня 2004 року набув чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058.

На підставі особистої заяви ОСОБА_2 від 28.04.2005 року, пенсіонеру було проведено перерахунок пенсії із додаванням пільгового стажу роботу (з 02.07.1991 року по 31.07.1997 року - довідка ВАТ МК «АЗОВСТАЛЬ» від 20.04.2005 року).

Згідно розпорядження управління від 06.05.2005 року №115746, загальний стаж роботи після перерахунку пенсії ОСОБА_2 становив 47 років, 03 місяці, 16 дів, з них за Списком №1 (на пільгових умовах) - 15 років 07 місяців 1 день та понаднормовий стаж роботи ОСОБА_2 становив - 22 роки (47 років - 25 років), додатковий стаж за Списком №1 - 15 років. Доплата за понаднормовий стаж роботи обчислена виходячи з 37 років загального понаднормового стажу роботи (22 роки+15 років).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 01.07.1991 року була призначена пенсія за списком №1. На момент смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) складові пенсії були наступними:

- стаж загальний 47 років 3 місяці 17 днів,

- робота за списком №1 - 15 років 7 місяців 00 днів,

- коефіцієнт стажу - 0,62250,

- коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 1,35 - 0,84038,

- коефіцієнт заробітку - 2,22332 (довідка про заробітну плату за період з 04.04.1996 по 3103.1998),

- заробіток для розрахунку пенсії-2663,34,

- розмір пенсії - 2238,22 грн.,

- доплата за понаднормативний стаж 37 років -351,13 грн.,

- підвищення за ст..42 ч.3 -96,07 грн.,

- надбавка дітям війни -66,43 грн.,

- індексація -179,36 грн.

- загальний розмір пенсії за віком- 2 931,21 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що наявними матеріалами справи не підтверджується порушення прав ОСОБА_1 в частині невірного нарахування пенсійних виплат.

Як встановлено судом, розмір пенсії годувальника з 11.01.2018 складає 5 747,24 грн., де:

5210,00грн. - розмір пенсії за віком (8369,47 грн. х 0,62250);

537,24грн. - доплата за понаднормативний стаж за 37 років (1452,00 грн. х 37%).

Відсоток для обчислення пенсії у зв`язку із втратою годувальника складає 50% від пенсії годувальника.

Таким чином, судом встановлено, що при обчисленні позивачу пенсії по втраті годувальника - доплату за понаднормовий стаж роботи годувальника розраховано виходячи з 37 років (22 понаднормових років загального стажу та 15 повних років пільгового стажу роботи за Списком №1).

В контексті викладеного, судом не встановлено порушених прав позивача та її померлого чоловіка в частині невірного нарахування доплати за понаднормований стаж.

Між іншим, суд звертає увагу на те, що згідно з статтею 91 Закону України "Про пенсійне забезпечення" суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави дійти висновку про те, що право на отримання спірних коштів належить тим членам сім`ї пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, якщо відповідні кошти підлягали виплаті самому пенсіонеру, але за життя він їх не отримав незалежно від причин (тобто вже були нараховані та спору щодо правильності їх нарахування немає).

Суд зазначає, що право на соціальне забезпечення, одним з видів якого є виплата пенсії (за віком, у випадку хвороби, інвалідності, втрати годувальника, для виховання дітей тощо), полягає в тому, що держава гарантує надання достатніх коштів громадянам, які через об`єктивні обставини повністю або частково втратили можливість працювати і отримувати винагороду за працю. Право на пенсійне забезпечення випливає зі змісту права на соціальний захист, спрямованого на забезпечення громадян у зв`язку зі старістю, інвалідністю, втратою годувальника, з інших передбачених законом підстав і реалізується шляхом надання особі такого виду матеріальної підтримки як пенсії. Відтак, таке право на пенсію нерозривно пов`язане з особою пенсіонера, якому призначена, нарахована та виплачується така пенсія.

Крім того, відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 1219 ЦК України визначає права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, тобто, ті, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до статті 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, суд дійшов до висновку, що предметом передачі членам сім`ї померлого пенсіонера можуть бути лише конкретні суми пенсій, допомог або інших виплат, встановлених законом, які належали пенсіонеру за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю.

Оскільки, матеріали справи не містить доказів щодо перерахунку та нарахування відповідачем ОСОБА_2 відповідних сум пенсії за його життя, вказані виплати не можуть вважатись сумою пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові, у розумінні ст. 61 Закону № 2262 та ст. 1227 ЦК України, тому вона не може бути нарахована та виплачена позивачу.

Європейський Суд з прав людини у постанові від 29.07.2010р. у справі "Стрельцов и другие военные пенсионеры из Новочеркасска против Российской Федерации" визнав, що особи мають право на підтримання скарг своїх померлих родичів у межах ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Вказаного висновку Європейський Суд з прав людини дійшов виходячи з того, що право на отримання заробітної плати і прирівняних до неї платежів, пенсій та інших грошових сум, які виплачуються в якості засобів для існування і підлягали виплаті, проте не були отримані громадянином за життя, належать членам сім`ї померлої особи.

На підставі викладеного та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд вважає, що лише нарахована пенсійним органом сума пенсії входить до складу спадщини, підлягає виплаті спадкоємцям та тільки за цих умов наведені правовідносини допускають правонаступництво.

Щодо посилання позивача на лист пенсійного органу від 05.07.2016 року №СЕ-1512-13-1.1.2 як на підставу для встановлення її порушених прав відповідачем з 2015 року, суд зазначає наступне.

Згідно до ст. 45 Закону України №1058 пенсія по втраті годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходиться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок №22-1). Порядком № 22-1 визначено в тому числі перелік документів необхідних для оформлення пенсії по втраті годувальника.

В пункті 1.1 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженому постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), передбачено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Станом на день смерті ОСОБА_2 , позивач перебувала на обліку в управлінні, як отримувач пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України №1058.

За результатом розгляду звернення ОСОБА_1 на «Урядову гарячу лінію», Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області листом від 05.07.2016 року №СЕ-5402465 повідомлено про те, що Управлінням Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя Донецької області проведений попередній розрахунок пенсії по втраті годувальника для визначення доцільності переходу на означений вид пенсії. Розмір пенсії у разі втрати годувальника буде становити 1 338,09 грн., де:

- розмір пенсії за віком годувальника - 2238,22 грн.,

- доплата за понаднормативний стаж 27 років -305,10 грн.,

- розмір пенсії у разі втрати годувальника 50%-1271,66 грн.,

- надбавка дітям війни-66,43 грн.

Також зазначено, що станом на 01.07.2016 року розмір її пенсії складає 1 325,42 грн.

Незважаючи на неточність у визначенні доплати за понаднормативний стаж - 27 років, замість 37 років, у листі пенсійного органу було зазначено, що позивач може звернутися за призначенням пенсії у разі втрати годувальника до управління та надати певний перелік документів, що свідчило про наявність доцільності такого переходу.

Будь-якого посилання на відсутність доцільності такого переходу, як зазначає позивач у своїй позовній заяві, лист Головного управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05.07.2016 року №СЕ-5402465 не містить.

Враховуючи означене, суд зазначає, що позивач самостійно своїм правом на перехід на пенсію по втраті годувальника в 2015 році не скористалась.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з пунктом 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001 року рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом враховується, що відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.

Враховуючи, що судом не встановлено порушених прав позивача, суд вважає за необхідне також відмовити у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання відповідача виплатити ціну позову в розмірі 200 000 гривень 00 копійок та зобов`язання відповідача виплатити моральну шкоду в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог, підстави для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення відсутні.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з позовом позивачем було сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн. У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати не підлягають стягненню на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (87548, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Зелінського, 27-А, РНОКПП 42171861) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Вступну та резолютивну частину рішення складено та підписано у нарадчій кімнаті 28 жовтня 2020 року.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 29 жовтня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подала, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII Перехідні положення КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.В. Кочанова