Справа № 707/2060/20
Суддя: Пересунько Я. В.
Дата ухвалення: 2020-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 707/2060/20
Провадження № 2-а/712/168/20
У Х В А Л А

27 жовтня 2020 року суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Пересунько Я.В., розглянувши позовну заяву громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 до Управління державної міграційної служби України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року на розгляд судді передано вказану позовну заяву в якій адвокат Калінчук В.В. в інтересах громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 просить поновити процесуальний строк для оскарження рішення Уманського районного відділу Управління державної міграційної служби України в Черкаській області від 13 березня 2015 року; визнати протиправним та скасувати вказане рішення та стягнути понесені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що між громадянином Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_2 та Уманським державним педагогічним університетом ім. Павла Тичини був укладений договір про надання освітніх послуг (навчання) іноземним громадянам №1 від 05.07.2013.

Університет взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів студента здійснити навчання за напрямом підготовки 6.020303. Філологія. Мова і література (англійська) за спеціалізацією французька мова. Освітньо - кваліфікаційний рівень - бакалавр на денній формі навчання.

На виконання умов Договору навчальний заклад зарахував ОСОБА_1 до студентів університету та надав йому право на проживання у гуртожитку по АДРЕСА_1 .

Згідно із п. 3.1. Договору термін навчання складав чотири роки до 01.10.2017 року.

Відповідно до наказу № 167 д/ф від 01.10.2014 Уманського державного педагогічного університету ім. Павла Тичини Оуалід Кроут відрахований з числа студентів вказаного навчального закладу за невиконання навчального плану (пропуски занять без поважних причин з 01.09.2014 по 29.06.2014).

Однак на думку позивача, зазначені обставини виникли у зв`язку з порушенням університетом п. 2.1. Договору ненаданням ОСОБА_2 з 01.09.2014 року місця для проживання у гуртожитку за адресою по АДРЕСА_1 .

Рішенням Уманського районного відділу Управління державної міграційної служби України з Черкаській області від 13.03.2015 року вирішено примусово повернути за межі України громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 та зобов`язано його покинути територію України до 12.04.2015 року.

У позовній заяві зазначено, що оскаржуване рішення відповідачем вручено ОСОБА_3 13.03.2015 року всупереч нормам матеріального права за відсутності перекладача та понятих, тому він не зрозумів зміст оскаржуваного рішення та його юридичні наслідки.

Крім того, приймаючи оскаржуване рішення, відповідач не перевірив ту обставину, що між ОСОБА_4 та громадянкою України ОСОБА_5 6.11.2014 року був зареєстрований шлюб.

Згідно із ч.2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Із матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення постановлено 13 березня 2015 року та вручено ОСОБА_3 , про що міститься відмітка у вказаному документі.

Однак, з позовною заявою до суду представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_6 звернувся лише у вересні 2020 року, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

У справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-Х) (п. 46 рішення). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення). Зі змісту пункту 52 рішення випливає, що якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача «поважних причин» для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення. За цих підстав Високий Суд одноголосно постановив, що було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (п. 53 рішення).

Обгрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду з указаним адміністративним позовом, позивач зазначає, що отримавши 13.03.2015 року оскаржуване рішення, ОСОБА_2 не зрозумів його змісту (оскільки не володіє українською мовою) і лише після консультації з адвокатом 1 липня 2020 року він звернувся до перекладача з метою перекладу оскаржуваного рішення на арабську мову; 22 липня 2020 року приватним нотаріусом засвідчено справжність підпису перекладача, його кваліфікацію та дієздатність на перекладі оскаржуваного рішення на арабську мову, після чого позивачу стало відомо зміст оскаржуваного рішення міграційної служби.

Проте наведені представником підстави пропуску шестимісячного строку для звернення до суду з таким адміністративним позовом суд визнає неповажними виходячи з наступного.

Суд звертає увагу на те, що з часу прийняття оскаржуваного рішення (13 березня 2015 року) минуло більше п`яти років, що є дуже тривалим строком, а тому заявляючи клопотання про поновлення цього строку позивач мав надати не лише докази що він не розумів змісту цього рішення на той час, але й докази про те, що він зробив все можливе для того, щоб дізнатись про зміст прийнятого щодо нього рішення міграційної служби.

Разом з тим, позов не містить відомостей, що позивач з березня 2015 року по 2020 рік вживав якихось заходів для ознайомлення із змістом оскаржуваного рішення міграційної служби, що свідчить про втрату інтересу до цього питання.

Крім того, із змісту позовної заяви та доданих до неї документів випливає, що ОСОБА_2 з 6 листопада 2014 року одружений на громадянці України, яка могла сприяти йому в поясненні змісту оскаржуваного рішення.

Суд також враховує, що до позовної заяви адвокатом додано копію Договору від 5 липня 2013 року про надання освітніх послуг (навчання) іноземним громадянам, текст якого складено українською мовою та підписано особисто позивачем, і в такому Договорі відсутні посилання на залучення перекладача при його підписанні позивачем, що свідчить про достатній рівень володіння українською мовою іноземним студентом ОСОБА_7 .

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`ятиднів здня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

З огляду на викладене, позивачу необхідно звернутись до суду із заявою про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, в якій зазначити інші підстави для поновлення такого строку (якщо такі є) ніж ті, які суддя визнав неповажними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 123, 169, 286 КАС України,

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 залишити без руху та надати йому строк у десять днів із дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків, зазначених у її мотивувальній частині.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Я.В. Пересунько