Справа № 225/4683/20
Суддя: Довженко О. В.
Дата ухвалення: 2020-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер судової справи: № 225/4683/20
Номер провадження: 2-а/225/26/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Довженко О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Петрової С.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського міського суду Донецької області адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора БПП в м. Краматорську та Слов`янську УПП Донецької області Чучупалова Сергія Ігоровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 13.08.2020 року о 16 год. 56 хв. інспектором БПП в м. Краматорську та Слов`янську УПП Донецької області Чучупаловим Сергієм Ігоровичемухвалено постанову серії ЕАМ №2973099 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП України, а саме, за перевищення встановленого обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 23 км/год, з притягненням до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

На думку позивача, постанова є безпідставною, такою, що ухвалена з істотним порушенням його прав, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню, а адміністративна справа - закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Зокрема, позивач стверджує, що вимірювання швидкості руху його автомобіля було проведено не в автоматичному, а в ручному режимі; за допомогою несертифікованого технічного засобу; за відсутності оригіналу свідоцтва про повірку; за умов пошкодження тавра на вимірювальному пристрої, що тягне за собою його нечинність.

Ухвалою від 21.09.2020 року замінено неналежного відповідача - інспектора БПП в м.Краматорську та Слов`янську УПП Донецької області Чучупалова Сергія Ігоровича, на належного - Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України. Справу призначено до розгляду спочатку на 27.10.2020 року о 14 год. 00 хв.

В судовому засіданні 27.10.2020 року позивач позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити.

В свою чергу, представник відповідача - Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до судового засідання 27.10.2020 року не з`явився.

Разом з цим, відповідачем суду надано письмовий відзив на позов, в якому відповідач викладені в позові твердження повністю заперечує, наполягає на правомірності оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим в позові просить відмовити повністю.

Зокрема, у відзиві відповідач стверджує, що під час несення служби в м. Дружківка по вул.О. Тихого, буд. 249, 13.08.2020 року екіпажем патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 № ТС001092 було виявлено порушення Правил дорожнього руху водієм транспортного засобу Ланос, номерний знак НОМЕР_1 , що рухався зі швидкістю 73 км/год, чим перевищив встановлене п. 12.4 ПДР України обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 23 км/год.

Вимірювання швидкості руху здійснювалось за допомогою сертифікованого лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 № ТС001092, що має дійсні результати повірки до 18.11.2020 року згідно свідоцтва № 22-01/17319 від 18.11.2019 року, з відбитком відповідного повірочного тавра.

Після поданого сигналу про зупинку транспортному засобу на підставі ст.ст.32, 35 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейським ОСОБА_2 водію ОСОБА_1 (позивач) було роз`яснено суть правопорушення та права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, оглянуто зазначені в п.2.1 ПДР України документи, зокрема, посвідчення водія.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, інспектором поліції було ухвалено постанову про накладення на позивача стягнення в межах санкції статті, а саме, в розмірі 255,00 грн. штрафу. Згідно зі ст. 285 КУпАП, позивача було ознайомлено зі змістом постанови та під особистий підпис вручено її копію.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно положень ч. 1 ст. 205, ч. 3 ст. 268 КАС України, розгляд адміністративної справи в судовому засіданні здійснено за відсутності відповідача.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оглянувши відеозапис та фото фіксації правопорушення, заслухавши пояснення позивача, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №2973099 від 13.08.2020 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що 13.08.2020 року о 15 год. 51 хв. в м. Дружківка по вул. О. Тихого, буд. 249 водій, керуючи транспортним засобом «LANOS», номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 73 км/год, перевищивши встановлене п. 12.4 ПДР України обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 23 км/год, чим порушив ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП встановлена відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, у вигляді накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі Правила № 1306), у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу, зокрема, у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, затверджено «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», згідно до п. 4 якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

В свою чергу, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КпАП України, відповідачем надано відеозапис та фото-файл, здійснений за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 № ТС001092, що має дійсні результати повірки до 18.11.2020 року згідно свідоцтва № 22-01/17319 від 18.11.2019 року, з відбитком відповідного повірочного тавра (а.с. 32).

Зазначеним вище вимірювачем швидкості на відстані 99,6 м зафіксовано, що автомобіль «LANOS», номерний знак НОМЕР_1 , 13.08.2020 року о 15 год. 51 хв. 15 сек. рухався в межах населеного пункту, а саме, по вул. О.Тихого, буд. 249 в м. Дружківка, зі швидкістю 73 км/год., що перевищує встановлене п.12.4 ПДР України обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 23 км/год. (а.с.33,34).

За кермом вищевказаного транспортного засобу знаходився позивач. Суть вчиненого правопорушення та права особи, що притягується до адміністративної відповідальності, позивачеві було роз`яснено. Долучені до матеріалів справи докази відображають державний номер транспортного засобу, його цифрові та літерні символи, а отже надають можливість його ідентифікувати. Даний факт позивачем не оспорюється.

З приводу заперечень позивача щодо правомірності застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20, суд вважає за необхідне зазначити наступне:

лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У З197-12. Дія зазначеного вище експертного висновку розповсюджується у тому числі на лазерний вимірювач № ТС001092.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року №1362 зазначений пристрій TruCам був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, що забороняло їх серійне виробництво або ввезення на територію України. Проте, застосування засобів вимірювальної техніки, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх із Державного реєстру, за умови позитивних результатів їх повірки не забороняється.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCам, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом.

Отже, оскільки прилад TruCам введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, його подальша експлуатація нормами чинного законодавства України не обмежена.

В свою чергу, згідно свідоцтва про повірку № 22-01/17319 від 18.11.2019 року, що видане ДП "Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту пав споживачів, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCам LTI 20/20 № ТС001092, відповідає вимогам технічної документації, має діапазон вимірювань від 2 км/год до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі +/- 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год, +/- 1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год та є придатним до застосування до 18.11.2020 року (а.с. 32).

Таким чином, посилання позивача на неправомірність застосування вимірювальних приладів TruCam, що використовуються не автоматичному, а в ручному режимі, слід визнати необгрунтованим та безпідставним.

Стосовно доводів позивача про пошкодження на приладі відбитку повірочного тавра чи пломби, суд вважає за доцільне зауважити, що опломбування лазерних вимірювачів швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 ані експлуатаційними документами, ані методикою повірки не передбачено. В той же час, у відповідності до наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 193 від 08.02.2016 року, засвідчення результатів повірки саме відбитком повірочного тавра чи пломби на засобі вимірювальної техніки проводиться лише у випадках, передбачених відповідною методикою повірки.

При цьому, як вбачається з представленого відповідачем свідоцтва № 22-01/17319 від 18.11.2019 року про повірку вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 №ТС001092, на останньому наявний відбиток відповідного повірочного тавра (а.с. 32).

Таким чином, суд вважає факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП доведеним, натомість, викладені в позовній заяві доводи безпідставними та необгрунтованими.

З огляду на наведене, правові підстави для скасування оскаржуваної постанови у суду відсутні.

В свою чергу, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, судом встановлено, що при зверненні до суду позивачем було сплачено 840,80 грн. судового збору, що підтверджено квитанцією №TS208165 від 21.08.2020 року.

Разом з цим, згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 року у справі №543/775/17 (провадження №11-1287апп18), розмір судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на час звернення позивача з позовом становить 420,40 грн.

З огляду на наведене, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України, зважаючи на результат вирішення спору, суд приходить до висновку щодо необхідності повернення позивачеві 420,40 грн. зайве сплаченого судового збору.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 2, 5, 9, 77, 139, 242, 243, 244, 245, 246, 286, п.п.10 п.1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, - відмовити.

Постанову серії ЕАМ № 2973099 від 13.08.2020 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, - залишити без змін.

Зобов`язати Торецьке УК (м.Торецьк) Донецької області повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений квитанцією №TS208165 від 21.08.2020 року судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Першого апеляційного адміністративного суду з урахуванням п. 15. 5 ч. 1 Розділу VІІ Перехідних положеннь КАС України шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Довженко