Справа № 442/6096/20
Суддя: Павлів З. С.
Дата ухвалення: 2020-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №442/6096/20
Провадження №2-а/442/95/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Павлів З.С.

з участю секретаря судових засідань Леськів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дрогобич адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Яворівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАМ №2686040, винесену інспектором Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області рядовим поліції Теплюхом О.О., про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за порушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а справ про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 14.06.2020 орієнтовно о 17.00 год. він керуючи автомобілем марки Audi A6 Quattro р.н.з. НОМЕР_1 , рухався автодорогою Дрогобич-Городок у напрямку м.Городок та був зупинений екіпажем поліцейських Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області. Так в той момент коли він проїжджав ділянку дороги в районі населеного пункту с.Нове Село, не порушуючи жодних Правил дорожнього руху, йому на зустріч їхав вищевказаний екіпаж, який, проїхавши його, різко розвернувся, ввімкнув проблискові маячки та прослідував за ним. Побачивши це, він зупинився та припаркував автомобіль на узбіччі. До нього підійшли працівники поліції та, не повідомивши причини зупинки, сказали пред`явити документи. Дану вимогу він виконав і працівники поліції, після огляду документів, відпустили його. Однак, він запитав яка була причини зупинки, на що поліцейські агресивно відреагували. Сказали повторно пред`явити документи. 14.06.2020, після ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження, йому стало відомо про оскаржувану постанову. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а саме за те, що він 14.06.2020 о 16,58 год. в с.Нове село на вул.Центральна 97 керував автомобілем із непристебнутим ременем пасивної безпеки та при зупинці не увімкнув аварійної сигналізації, чим порушив п.9.9. а ПДР. Вважає таку постанову протиправною, оскільки в постанові описано фактичне порушення ним п. «б» п.9.9 ПДР, а інспектором зазначено про порушення п. «а». Крім цього, вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки вказаною нормою не передбачена відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами при зупинці транспортного засобу.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує повністю, просить позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явився без поважних причин, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суду причини неявки.

У відповідності до вимог ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п.1 ч.3 ст.205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до наступного.

Згідно ч.1ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Матеріалами справи встановлено, що постановою серія ЕАМ№2686040 від 14.06.2020 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в poзмірі 425 грн. за те, що ОСОБА_1 , керував автомобілем із не пристебнутим ременем пасивної безпеки та при зупинці не увімкнув аварійної сигналізації, чим порушив п.9.9 ПДР.

У ч.2 ст.122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

У п.9.9. Правил дорожнього руху затв. Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 встановлено, що варійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: у разі вимушеної зупинки на дорозі; у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар; на механічному транспортному засобі, що рухається з технічними несправностями, якщо такий рух не заборонено цими Правилами; на механічному транспортному засобі, що буксирується; на механічному транспортному засобі, позначеному розпізнавальним знаком "Діти", що перевозить організовану групу дітей, під час їх посадки чи висадки; на всіх механічних транспортних засобах колони під час їх зупинки на дорозі; у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно п.2.3 вищевказаних Правил для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям-інвалідам, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Відповідно до ст.9 КпАП України, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна /умисна або необережна/ дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.ст.151, 247 КпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно з ч.5 ст.285 КУпАП, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, у ній мають бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У постанові серії ЕАМ№2686040 від 14.06.2020 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не зазначені будь які докази, на яких грунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що є порушення вимоги ст.283 КУпАП.

Відповідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи, що відповідач в судове засідання не з`явився, та будь-яких достовірних доказів на підтвердження тверджень, вказаних у оскаржуваній постанові суду не надав (факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, належними та допустимими доказами не доведений), а тому, суд приходить до висновку про те, що відповідачем не виконано обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення, що покладений на нього статтею 77 КАС України, у зв`язку із чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до абзацу 2 ч.5 ст.139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Як встановлено судом відповідній порядок КМУ на сьогоднішній день не прийнятий, а тому судові витрати за розгляд справи, враховуючи звільнення позивача від сплати вказаних судових витрат при зверненні до суду, слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 6, 10, 19, 90, 241-246, 286 КАС України, суд -

ухвалив:

Позов задоволити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ№2686040 від 14.06.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили судовим рішенням за наслідками апеляційного провадження

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області.

Суддя Павлів З.С.