Справа № 613/639/20
Суддя: Шалімов Д. В.
Дата ухвалення: 2020-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №-613/639/20 Провадження №-2-а/613/18/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року

Богодухівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Шалімова Д.В., за участю секретаря Герасимюк Л.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 613/639/20, пров. № 2-а/613/18/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Манько О.М., до старшого сержанта поліції батальйону патрульної поліції в с. Чайка Управління патрульної поліції в Київській області Марченка Віталія Миколайовича, Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до старшого сержанта поліції батальйону патрульної поліції в с. Чайка Управління патрульної поліції в Київській області Марченка Віталія Миколайовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому просить: скасувати постанову серії ЕАМ № 24654150 від 08 червня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, винесену відповідачем у справі та закрити провадження у справі.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що постановою відповідача про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі від 08 червня 2020 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у сумі 425 грн., за те, що він, начебто, 08 червня 2020 року о 13.46 год. керував транспортним засобом та був не пристебнутий ременем безпеки, та після зупинки працівниками поліції не ввімкнув аварійну світову сигналізацію, чим порушив п. 9.9б ПДР України. З даним рішенням інспектора Марченка В.М. він не погоджується, оскільки правил дорожнього руху не порушував, більш того, керувати транспортним засобом о 13.46 год. він не міг, так як в даний проміжок часу він спілкувався з працівниками поліції, які прибули за його викликом та транспортний засіб був припаркований ще о 12.30 год. Зазначив, що поліцейський під час спілкування поводив себе зухвало та некоректно і саме на грунті раптово - виниклих неприязних стосунків, керуючись раптово - виниклим умислом спрямованим на настання для позивача несприятливих юридичних наслідків, усвідомлюючи свою безкарність суспільно небезпечний характер свого діяння, заволодівши його персональними даними, маючи мету помсти склав постанову в яку вніс недостовірну інформацію про неіснуючі порушення правил дорожнього руху з боку позивача, про надуманий пасок безпеки та нібито аварійну світлову сигналізацію. Крім того, в постанові відсутні будь - які докази вчинення позивачем зазначеного адміністративного правопорушення. Вважає що складаючи постанову по справі про адміністративне правопорушення інспектор діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства, а тому постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 19 червня 2020 року позовна заява залишена без руху, позивачу наданий строк для виправлення недоліків.

У визначений судом строк зазначені недоліки виправлені. На підставі ухвали Богодухівського районного суду Харківської області від 08 липня 2020 року відкрито провадження у справі за адміністративним позовом у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 25 серпня 2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2020 року до участі у справі залучено другого відповідача - Департамент патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що 08 червня 2020 року його було зупинено працівниками патрульної поліції, які здійснювали перевірку на керування транспортними засобами в стні алкогольного сп`яніння. В цей час він був пристебнутим паском безпеки та не порушував правил дорожнього руху. Коли з`ясувалося, що він не вживав спиртні напої, то поцікавився у інспектора причну зупинки, на що останній нічого пояснити не зміг, але почав себе зухвало поводити. Після цього він змушений був викликати наряд поліції для написання скарги на поведінку інспектора. Пояснив, що для написання скарги, вже після зупинки працівниками поліції, він від`їхав на узбіччя, щоб не заважати іншим учасникам руху. Вважає, що інспектор, з метою помсти виніс відносно нього постанову з надуманих підстав. Не заперечував, що йому роз`яснювалися його права, але не в повному обсязі, зокрема не роз`яснили право на захисника, за допомогою до якого він звернувся в подальшому. Крім того, інспектор не попередив про те, що відбувалася відеофіксація. Також, наголосив, що в постанові вказано, що їхав о 13.46 год., а насправді його зупинили о 12.30 год. Наполягав на задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Представник позивача - адвокат Манько О.М. в судовому засіданні підтримав свого довірителя, просив позов задовольнити в повному обсязі, зазначив, що постанова про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 не відповідає вимогам закону, не містить доказів та скаладена з порушеннями ст. 251 КУпАП. Постанова була складена без дотримання процесу , позивачу не було роз`яснено належним чином його права, він не ознайомлювався з ними під підпис, не роз`яснено в чому полягає порушення, не підтверджено жодним належним доказом і взагалі відсутній факт скоєння останнім будь - якого правопорушення. ОСОБА_1 безпідстс кладено постанову з надуманих підстав. Не ввімкнення аварійної світлової сигналізації, це особисті міркування інспектора , оскільки позивач її вмикав. Крім того, в правилах дорожнього руху не заначено, який саме проміжок часу повинна бути увімкнена аварійна світлова сигналізація. Також, звернув увагу, що що в постанові час не відповідає дійсності, не зазначено місяця скоєння правопорушення, в п. 9 не заначено технічного засобу за допомогою якого здійснювалася відеофіксація. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач - старший сержант поліції батальйону патрульної поліції в с. Чайка Управління патрульної поліції в Київській області Марченко В.М. в судове засідання не з`явився з невідомої суду причини, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області в судове засідання в судове засідання не з`явився з невідомої суду причини, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив суду не надав.

Суд не приймає до уваги відзив від 29 липня 2020 року поданий Кривошеєвою О.В., як представника поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону патрульної полції у с. Чайки Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції Марченко В.М., з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 59 КАС України, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 КАС України, представник, який має повноваження на веденя справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Згідно доданої до відзиву довіреності, вона підписаний начальником юридичної особи Департаменту патрульної поліції, а не Марченко В.М.

Суд заслухавши думку позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в адміністративному позові обставини, приходить до наступного висновку.

Положеннями ч.1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 2654150 від 08 червня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 08 червня 2020 року о 13:46:05 він керував автомобілем обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутим ременем безпеки, та після зупинки працівниками поліції не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п. 9.9 б. ПДР - порушення ввімкнення аварійної світлової сигналізації у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар, та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. По справі прийнято рішення про адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 425 грн. На звортньому боці постанови зазначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , не згоден з постановою.

ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Пунктом 9.9 б. ПДР перебачено порушення ввімкнення аварійної світлової сигналізації у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

Згідно ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч.2 ст. 283 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище,ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

За приписами ч.3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно змісту ст. 31 Закону України « Про Національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Як вбачається з тексту постанови ЕАМ №2654150 від 08.06.2020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, в п. 5 вказаної постанови не зазначений транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення, а саме марка та модель. Також, відповідачем було надано до суду диск із записом нагрудного відеореєстратора, який суд не приймає до уваги з тих підстав, що в постанові не зазначено технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Крім того, як видно із запису, о 13.28 год. 08.06.2020 автомобіль д.н.з. НОМЕР_1 вже стоїть на узбіччі, а не зупиняється працівником поліції. Також, в п. 6 вказаної постанови зазначена дата та час скоєння правопорушення 08.06.2020 о 13:46:05, а на записі нагрудного відеореєстратора показує час 13:28:53, в цьому ж пункті не вказано місце скоєння правопорушення.

Зазначені факти унеможливлюють встановити фактичні обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП, чітко передбачено імперативний обов`язок інспектора щодо зазначення технічного засобу яким здійснено фото- або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

В пункті 9 постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, не зазначено жодних додатків.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, з точки зору процесуального законодавства ст. 70 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Окрім того, відеозапис з нагрудної камери інспектора не є належним доказом у справі також з тих підстав, що ним не було зафіксовано, що водій автомобіля д.н.з. НОМЕР_1 , було зупинено працівниками поліції і після зупинки водієм не було ввімкнуто аварійну світлову сигналізацію. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі №199/1441/17.

Згідно ст. 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Пункт 1 та 2 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 9 розділу ІІІ Інструкції визначено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Тобто, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Відповідно до п. 24 Постанови ПВСУ від 23.12.2005 N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як визначено статтею 245 КУпАП, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення.

В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 цього Кодексу повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Всупереч даним вимогам, суб`єктом владних повноважень не було наведено в прийнятій постанові жодного доказу, в обґрунтування законності винесеної ним постанови та накладення на позивача, штрафу, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Виходчи з вищевикладеного, постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №2654150 від 08 червня 2020 року складена з порушенням норм статей 251, 252, 283 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Наведені вище висновки узгоджуються з правовим висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду викладеним у постанові від 30 травня 2018 року по справі №337/3389/16-а.

Відповідно до частини 5 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Крім того, порушення порядку розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, та недотримання прав, визначених статтею 268 КУпАП, при винесенні оскаржуваної постанови, є порушенням не тільки процесуального закону, принципу рівності сторін, а й вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо забезпечення рівності та змагальності сторін, що випливає із практики Європейського Суду з прав людини ( Рішення у справах «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03), «Гурепка проти України» від 08 липня 2010 року (заява № 38789/04) «Лучанінова проти України» від 09 вересня 2011 року (заява №16347/02) та ін.) Зокрема, у справі «Гурепка проти України», де судом зазначено, що принцип рівності сторін один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Суд визнав що у провадженнях в адміністративній справі щодо заявника не забезпечувалися важливі процедурні гарантії і що, враховуючи обставини справи, ці процедурні недоліки були достатньо серйозними, аби ставити під сумнів справедливість провадження, та констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до ст.ст.72, 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Докази, надані відповідачами по справі, мають бути належним чином досліджені судом із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Відповідачами до суду не надано жодних доказів, які би підтвердили правомірність дій інспектора та законність підстав винесення постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно п.3 ч.1 ст.288 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями. Встановленими цим Кодексом.

Згідно ст.62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищезазначене, суд зазначає, що матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а тому відповідачами належними та допустимими доказами не доведена вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний, має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про відсутність належних та достатніх доказів для констатування факту порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху, відповідно і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Суд не приймає до уваги клопотання представника позивача Манько О.М. про розгляд судових справ у межах чинного законодавства, оскільки воно не містить вимог, заперечень, аргументів, пояснень, міркувань тощо, щодо процесуальних питань. Також, не приймається до уваги і клопотання позивача ОСОБА_1 , про усунення судом порушень строків розгляду справи надане в судовому засіданні 20 жовтня 2020 року, оскільки розгляд справи завершено.

Згідно позиції викладеній у постанові Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі №742/2298/17, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обгрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності. З цього слідує, що суд за результатами розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

За таких обставин, суд вважає, що доводи позовної заяви заслуговують на увагу, а позовні вимоги підлягають частковому задоволеню.

У відповідності до ст. 139 КАС України необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 31 Закону України « Про Національну поліцію», ст.ст. 7, 245, 247, 251, 254, 258, 268, 279, 283, 288 КУпАП, ст. ст. 5-11, 59, 60, 70, 72, 73, 77, 139, 143, 211, 217, 229, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову серії ЕАМ № 2654150 від 08 червня 2020 року, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, щодо застосування у відношенні ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 гривень - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , сплачений судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

В задоволенні позову до старшого сержанта поліції батальйону патрульної поліції в с. Чайка Управління патрульної поліції в Київській області Марченка Віталія Миколайовича - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 28 жовтня 2020 року.

СУДДЯ