Справа № 300/2140/20
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2020-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2020 р. справа № 300/2140/20

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панікара І.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". У липні 2020 року позивач звернулася до відповідача із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", проте листом № 72 від 17.07.2020 року відмовлено в переведенні пенсії з тих підстав, що у ОСОБА_1 відсутній стаж на посадах, віднесених до категорій посад державної служби для призначення пенсії відповідно до ЗУ "Про державну службу" та повідомлено, що період роботи з 07.12.2003 року по 28.02.2019 року не може бути зараховано до стажу, який дає право на пенсію державного службовця, оскільки вказана посада є посадою органу місцевого самоврядування. Позивач вважає, що відповідачем протиправно відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до ЗУ "Про державну службу". Внаслідок чого, позивач просить суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до ЗУ "Про державну службу" та зобов`язати відповідача перевести ОСОБА_1 із пенсії за віком на пенсію державного службовця, з 10.07.2020 року.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.08.2020 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 47-48).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.09.2020 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 263 КАС України (а.с.52-53).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 06.10.2020 року (а.с.57-60), згідно змісту якого, представник відповідача щодо можливості задоволення заявлених позовних вимог заперечила. Вказала, що період роботи ОСОБА_1 з 07.12.2003 року по 28.02.2019 року не може бути зараховано до стажу роботи, який дає право на пенсію державного службовця у зв`язку з тим, що посада на якій вона працювала є посадою органу місцевого самоврядування та не віднесена до категорій посад державної служби та станом на 01.05.2016 року позивач не обіймала посаду державного службовця. Таким чином, право на пенсію за віком відповідно до ЗУ "Про державну службу" у позивача відсутнє.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне.

ОСОБА_1 , 1955 року народження, з 07.11.2003 року по час звернення до суду з позовною заявою працює на посаді сільського голови Козинської сільської ради, Тисменицького району, Івано-Франківської області.

19.04.2005 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" .

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про переведення пенсії з одного виду призначеної пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на інший - згідно Закону України "Про державну службу" .

За наслідками розгляду вказаної заяви, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, листом від 17.07.2020 року за № 72, повідомило про відсутність законних підстав для переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки період роботи ОСОБА_1 з 07.12.2003 року по 28.02.2019 року не може бути зараховано до стажу роботи, який дає право на пенсію державного службовця у зв`язку з тим, що посада на якій вона працювала є посадою органу місцевого самоврядування та не віднесена до категорій посад державної служби та станом на 01.05.2016 року позивач не обіймала посаду державного службовця (а.с.6).

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивач звернулася до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється Законом України "Про державну службу" в редакції Закону від 16 грудня 1993 року №3723-XII (далі - Закон № 3723 - ХІІ).

Водночас, з 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII., за змістом якого, пенсійне забезпечення державних службовців регулюється статтею 90 та пунктом 10 та 12 Прикінцевих положень цього Закону.

Так, статтею 90 Закону України «Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII Пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Водночас, відповідно до пункту 10 Прикінцевих положень Закону України "Про державну службу" в редакції від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 Прикінцевих положень Закону України "Про державну службу" в редакції від 10 грудня 2015 року № 889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, у випадку відсутності в особи стажу визначеного підпунктами 10 та 12 Закону України «Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Водночас, за умов наявності в особи стажу понад 10 чи 20 років, в сукупності з дотриманням інших вимог, визначених пунктами 10 та 12 зазначеного закону, у такої особи виникає право на одержання пенсії державного службовця.

При цьому, виходячи з аналізу змісту положень пунктів 10 та 12 Закону України «Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, у питаннях пенсійного забезпечення законодавець розрізняє державних службовців та осіб, які перебувають на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, зокрема в частині набутого стажу.

Відповідно до статті 25 Закону № 3723 - ХІІ, основними критеріями класифікації посад державних службовців є організаційно-правовий рівень органу, який приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу. Віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

Водночас, стаття 25 Закону № 3723 - ХІІ не відносить посаду сільського голови до жодної з існуючих категорій державної служби, також актами Кабінету Міністрів України на даний час цього не здійснено.

Проте, в пункті 4 частини 2 статті 46 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII) визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Враховуючи викладене, а зокрема те, що станом на 01.05.2016 року (дня набрання чинності Закон України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.) ОСОБА_1 не обіймала посаду державного службовця, а стаж перебування на посаді сільського голови, в силу Закону № 889-VIII, віднесений до стажу державної служби, а отже і до відповідних категорій посад державних службовців, відтак умови призначення ОСОБА_1 пенсії державного службовця мають визначатися на підставі пункту 12 Прикінцевих положень Закону України "Про державну службу" в редакції від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Як вже зазначено судом, відповідно пункту 4 частини 2 статті 46 Закону № 889-VIII, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування", входить до стажу державної служби.

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 229 від 25 березня 2016 року, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу".

Відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10 грудня 2015 року, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Таким чином, в даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою КМ України від 03 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок № 283).

Відповідно до п. 2 Порядку № 283, до стажу державної служби зараховується (служба), зокрема, робота на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених ст.14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 судом встановлено, що позивач в період з 07.12.2003 року по даний час працює на посаді сільського голови с. Козина (а.с.7-9).

З огляду на наведені вище правові норми, на переконання суду, період роботи ОСОБА_1 з 07.12.2003 року по 01.05.2016 року на посаді сільського голови с. Козина, - як віднесений до відповідних категорій посад державних службовців, повинен зараховуватися до стажу державної служби, а отже станом на 01.05.2016 року (на день набрання чинності Законом № 889-VIII) позивач мала 12 років 4 місяці стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

При цьому, суд вказує на те, що відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 19 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, необхідними умовами для призначення пенсії державного службовця є пенсійний вік, встановлений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та наявність, в даному випадку, не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 станом на дату звернення до відповідача (липень 2020 року) із заявою про переведення її із пенсії за віком на пенсію державного службовця досягла 65 років та відповідно до положень частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" набула необхідного віку, водночас, як особа, що набула стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, не набула його в розмірі достатньому для призначення пенсії державного службовця, а відповідно і права на переведення з одного виду пенсій на інший, оскільки станом на 01.05.2016 року такий стаж у неї складав тільки 12 років 4 місяці, водночас у липні 2020 року - склав 16 років 7 місців, що є не достатнім для призначення такої пенсії, з огляду на положення Пункту 12 Прикінцевих положень Закону України "Про державну службу", № 889-VIII.

Враховуючи викладене, суд вважає, що даний адміністративний позов до задоволення не підлягає.

З огляду на висновок суду про відмову у задоволенні позову, підстав для розподілу судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України, суд не вбачає.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач:

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018).

Суддя Панікар І.В.