Справа № 160/10195/19
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2020-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 жовтня 2020 року м. Дніпросправа № 160/10195/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Волкової К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року (головуючий суддя Єфанова О.В.)

у справі № 160/10195/19

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АМТ ТРЕЙД»

до Дніпровської митниці Держмитслужби

про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АМТ ТРЕЙД» звернулось до суду з позовом до Дніпровської митниці Держмитслужби, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товару № UA110000/2019/400074/2 від 16.09.2019, №UA110000/2019/400082/2 від 30.09.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач без відповідних правових підстав відмовив у визначенні митної вартості товарів за основним методом за ціною договору, оскільки надані позивачем документи не містили розбіжностей та ознак підробки, містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 позовну заяву задоволено.

Суд дійшов висновку, що позивачем подано відповідачу достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за першим методом, а відтак, заявлена позивачем митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам статті 58 Митного кодексу України. Коригування відповідачем митної вартості здійснено з порушенням ч. 3 ст. 53, ч. 6 ст. 54, ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України та всупереч правилам, визначеним ст. 58 цього Кодексу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована незгодою з висновками суду першої інстанції.

Відповідач зазначає, що судом помилково не прийнято до уваги доводи митниці та вказано, що якість товару не впливає на митну вартість і у митниці не було підстав для проведення перевірки складових митної вартості, оскільки вони включені у вартість за інвойсом, враховуючи умови поставки CFR. Разом з тим, до вартості товару за інвойсом включено як витрати на транспортування товару, так і вартість самого товару та інші витрати. Висновок суду практично виключає право митниці на здійснення будь-якої перевірки числового значення вартості товару. Крім того, висновки суду по суті встановлених відповідачем під час митного оформлення товару обставин є помилковими, не відповідають наданим декларантом документам.

Також, Дніпровською митницею Держмитслужби заявлено клопотання про здійснення у справі процесуального правонаступництва шляхом заміни відповідача у справі Дніпропетровської митниці ДФС правонаступником - Дніпровською митницею Держмитслужби.

Відповідно до ст. 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.10.2019 № 858 "Про утворення територіальних органів Державної митної служби" реорганізовано Дніпропетровську митницю ДФС та утворено Дніпровську митницю Держмитслужби.

З огляду на наведене, клопотання Дніпровської митниці Держмитслужби про заміну відповідача в порядку процесуального правонаступництва підлягає задоволенню.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення залишити без змін.

Представники сторін у судове засідання не з`явились, про час і місце судового засідання сторони повідомлені судом належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, між позивачем (покупець) та компанією Weifang Luhua Agricultural Equipment Co.,Ltd, (Китай) укладений зовнішньоекономічний контракт від 11.01.2018 № LH/1 на поставку в Україну товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємною частиною даного контракту.

Відповідно до умов п.3.1 контракту поставка здійснюється на умовах згідно Правил ІНКОТЕРМС 2010, які мають обов`язковий характер для сторін у рамках цього контракту. Поставка здійснюється морськими транспортом (п.3.2 контракту).

Протягом 10-ти календарних днів з моменту відвантаження кожної партії товару продавець зобов`язаний вислати на юридичну адресу покупця оригінали документів: рахунок-фактура (інвойс) на заявлену партію товару з підписом та печаткою продавця; морський коносамент або телекс реліз , пакувальний лист з підписом і печаткою продавця (п.3.6 контракту).

Ціна на товар визначається покупцем і продавцем шляхом переговорів і вказується в специфікаціях (додатках) до цього контракту (п.4.1 контракту). У ціну товару включена вартість упаковки і маркування (п.4.2 контакту).

Умови оплати кожної партії товару зазначаються у відповідних специфікаціях (додатках) до контракту (п.5.2 контракту).

У грудні 2018 року в межах контракту від 11.01.2018 № LH /1 відповідно до додатку специфікації від 22.05.2018 № 2018-1А на адресу позивача надійшла партія товару - мотоблоки Кентавр моделей МБ1080Д-7, МБ2081Д-7, МБ1010Д-7, МБ1010Е-7, двигуни 15 ND загальною кількістю 951 штук на загальну суму 273211 дол.США на умовах поставки CFR-Одеса, згідно правил 1НКОТЕРМС 2010. Після поставки товар розміщено у режим митного ліцензійного складу на підставі ЕМД № UA110150/2019/235287 від 12.12.2018.

12.09.2019 з метою митного оформлення вказаного товару до Дніпропетровської митниці ДФС, подана електронна митна декларація № UA110180/2019/415386 на частину партії товару - мотоблоки Кентавр МБ1080Д-7, МБ2081Д-7 у кількості 252 шт., на загальну суму 78496 дол.США.

Митна вартість товару визначена позивачем за основним методом - за ціною договору.

На підтвердження митної вартості товару підприємством надано митному органу документи, перелік яких зазначений в гр. 44 митної декларації №UA110180/2019/415386: декларацію митної вартості, зовнішньоекономічний контракт від 11.01.2018 № LH /1 , додаток (специфікацію) до нього від 22.05.2018 №2018- 1А, рахунок - фактуру (інвойс) від 27.08.2018 №LH 2018-1А, пакувальний лист від 27.08.2018, Коносамент від 03.10.2018 № MRFB5700038 від 14.09.2018, технічні характеристики товарів; лист-роз`яснення щодо митного оформлення частини товару №403 від 11.09.2019.

За наслідками опрацювання наданих декларантом документів митницею встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, містять розбіжності та не містять повних відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підтягає сплаті за товари.

Так, відповідно до п.2.2 контракту від 11.01.2018 № LH /1 якість товару має відповідати міжнародним стандартам, технічним умовам заводу виробника. При цьому документи від виробника, що містять відомості по якісні характеристики товару, що мають вплив на його вартість, до митного контролю не надано;

Посилаючись на п.4.2 контракту, митний орган зазначив, що в ціну товару не включені: витрати на транспортування оцінюваних товарів до порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів (п.10 ст.58 МК України);

В інвойсах, наданих декларантом, відсутнє посилання на специфікації, відповідно до яких здійснювалось формування кожної окремої партії товару.

У наданій специфікації від 22.05.2018 № 2018-1А зазначення умов оплати, як то передбачено п.5.2 контракту, відсутнє.

Банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару (п.2.4, п.2.5 ст.53 МК України), декларантом не надано.

Посилаючись на обрані умови поставки CFR-Одеса, митниця вказує, що покупець несе всі ризики загибелі або пошкодження товару з моменту фактичного переходу через поручні судна в порту відвантаження, разом з тим, витрати, понесені покупцем, декларантом не заявлені.

У наданому комерційному рахунку від 27.08.2018 №LH 2018-1А місце (порт) відправлення не відповідає заявленим відомостям у специфікаціях та коносаменті порту відправлення у Китаї.

Ці обставини, як вказує митниця, викликали обґрунтовані сумніви щодо достовірності відомостей, заявлених до митного оформлення на підтвердження митної вартості, зокрема, транспортної складової, у зв`язку з чим митниця надіслала товариству повідомлення від 13.09.2019 про необхідність подання додаткових документів: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (у тому числі витрати на організацію перевезення та винагорода експедитору); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листа) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Листом від 13.09.2019 №407 ТОВ «АМТ ТРЕЙД» надало митниці додаткові документи - додаткову угоду № 1 від 06.06.2019 та письмові пояснення з приводу зауважень митниці.

За результатом проведеної митної оцінки та проведених консультації між органом доходів і зборів та декларантом митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 16.09.2019 №UA110000/2019/400074/2, за яким митна вартість товару збільшена до 557,22 дол.США за одиницю товару, визначена із застосуванням методу визначення митної вартості товару 2 ґ (резервний метод) відповідно до ст. 64 МК України.

27.09.2019 з метою митного оформлення товару, що одержаний ТОВ «АМТ ТРЕЙД» згідно зовнішньоекономічного контракту від 11.01.2018 №LH/1, Специфікації №2018 - 1А до нього, до Дніпропетровської митниці ДФС подана електронна митна декларація №UA110180/2019/416385 на частину партії товару - мотоблоки Кентавр МБ2081Д-7 у кількості 100 шт., на загальну суму 31800 дол.США.

Митна вартість товару визначена позивачем за основним методом - за ціною договору.

На підтвердження митної вартості товару підприємством надано митному органу документи, перелік яких зазначений в гр. 44 митної декларації №UA 110180/2019/415386: декларацію митної вартості, зовнішньоекономічний контракт від 11.01.2018 № LH /1 , додаток (специфікацію) до нього від 22.05.2018 № 2018- 1А, рахунок - фактуру (інвойс) від 27.08.2018 № LH 2018-1 А, пакувальний лист від 27.08.2018, Коносамент від 03.10.2018 № MRFB5700038 від 14.09.2018, технічні характеристики товарів; лист-роз`яснення щодо митного оформлення частини товару №425 від 26.09.2019.

За наслідками опрацювання наданих декларантом документів митницею встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, містять розбіжності та не містять повних відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підтягає сплаті за товари.

Так, відповідно до п.2.2 контракту від 11.01.2018 № LH /1 якість товару має відповідати міжнародним стандартам, технічним умовам заводу виробника. При цьому документи від виробника, що містять відомості по якісні характеристики товару, що мають вплив на його вартість, до митного контролю не надано;

Посилаючись на п.4.2 контракту, митний орган зазначив, що в ціну товару не включені: витрати на транспортування оцінюваних товарів до порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів (п.10 ст.58 МК України);

В інвойсі від 27.08.2018 №LH 2018-1А відсутнє посилання на специфікацію, відповідно до якої здійснювалось формування ціни партії товару.

У наданій специфікації від 22.05.2018 № 2018-1А зазначення умов оплати, як то передбачено п.5.2 контракту, відсутнє.

Банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару (п.2.4, п.2.5 ст.53 МК України), декларантом не надано.

Додаткова угода від 06.06.2019 № 1, якою вносяться зміни до специфікації від 22.05.2018 № 2018-1А, не кореспондується у часі з датою саме специфікації.

Посилаючись на обрані умови поставки CFR-Одеса, митниця вказує, що покупець несе всі ризики загибелі або пошкодження товару з моменту фактичного переходу через поручні судна в порту відвантаження, разом з тим, витрати, понесені покупцем, декларантом не заявлені.

Враховуючи заявлений характер зовнішньоекономічної угоди контракт з виробником та умови поставки CFR, декларанту запропоновано надати документальне підтвердження здійснення митного оформлення у країні експорту.

Також враховуючи відсутні однозначні, документально підтверджені відомості щодо складових митної вартості оцінюваних товарів митниця надіслала товариству повідомлення від 30.09.2019 № 1 про необхідність подання додаткових документів: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (у тому числі витрати на організацію перевезення та винагорода експедитору); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листа) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Листом від 30.09.2019 №435 ТОВ «АМТ ТРЕЙД» додатково надало митниці свої пояснення щодо висунутих зауважень.

30.09.2019 митницею прийняте рішення про коригування митної вартості №UA110000/2019/400082/2 за яким митна вартість товару збільшена до 617,46 дол. США за одиницю товару, визначена із застосуванням методу визначення митної вартості товару 2 ґ (резервний метод) відповідно до ст. 64 МК України.

Скориставшись правом, передбаченим п.2 ч.3 ст.52 МК України, згідно якого декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються, у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу, підприємство 01.10.2019 задекларувало зазначені товари, а митниця випустила товар у вільний обіг за ЕМД №UA110180/2019/416625.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про протиправність висновків митного органу.

За правилами ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, міститься в частині 2 статті 53 Митного кодексу України, а саме:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких міститься у вказаній нормі.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За правилами ч.6 ст. 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів виникає тільки за наявності певних підстав для обґрунтованих сумнівів щодо достовірності поданих декларантом відомостей про митну вартість товару, а саме: якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому у митного органу наявні повноваження щодо перевірки правильності визначення митної вартості товарів, тобто правильності визначення саме числових значень, які стосуються складових митної вартості товару і які значаться у документах, що відповідно до ч.2 ст.53 МК України підтверджують цю митну вартість.

Тобто такі розбіжності (ознаки підробки, недостатність відомостей, невідповідність) повинні бути наявними саме у тих документах, що підтверджують митну вартість товарів.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За правилами ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, наведені у статті 57 МК України.

Згідно даної статті такими методами є 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ст.64 Митного кодексу України резервний метод визначення митної вартості товарів полягає в наступному.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

При цьому, митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, зокрема, ч.6 ст.54 МК України, яка, як зазначено вище, визначає підстави, за наявності яких митний орган відмовляє декларанту у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, а відомості, які містяться в ЄАІС ДМСУ, мають допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.

За визначенням, наведеним у статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За приписами ч.ч.1, 2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається декларантом відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.58 глави 9 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У відповідності до частини 4 вказаної статті митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

В свою чергу, за визначенням, наведеним у ч.5 ст.58 МК України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно ч.ч.6, 8, 9 ст.58 МК України платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця.

Термін «ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті» стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Відповідно до ч. 10 статті 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема:

п.5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

п.6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

З наведених норм випливає, що митною вартістю товарів являється по суті загальна сума всіх платежів, здійснених покупцем товарів, що імпортуються, продавцю таких товарів за контрактом.

Відповідно до ч.1 ст.58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи (ч.ч.2, 3 ст.58 МК України).

10 квітня 2008 року Верховною Радою України шляхом прийняття Закону України № 250-VI ратифіковано Протокол про вступ України до Світової організації торгівлі (надалі - СОТ) та приєдналася до Угоди про СОТ, чим держава взяла на себе зобов`язання, серед іншого, дотримуватися положень Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року (ГАТТ 1994).

Відповідно до статті VII п. 2. (a) Генеральної угоди по тарифам и торгівлі 1947 року (ГАТТ 1947) оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватись на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних оцінках.

Пунктом 2(b) статті VII ГААТ 1947 встановлено, що від «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи аналогічного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або (i) з порівнюваними кількостями, або (ii) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.

Отже орган доходів і зборів наділений повноваженнями щодо перевірки правильності визначення митної вартості товарів, тобто правильності визначення саме числового значення і саме складових митної вартості товару, заявленого декларантом до митного оформлення, а також щодо перевірки достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, та відсутності законодавчо встановлених обмежень для визначення митної вартості за ціною договору.

Судом встановлено, що в спірному випадку декларантом для підтвердження обґрунтованості заявленої у деклараціях митної вартості товару подані документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

При цьому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що подані позивачем документи для митного оформлення давали змогу відповідачу визначити митну вартість товару за ціною договору. Наведені в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товару розбіжності та неточності, виявлені митним органом, фактично не впливають на правильність визначеної декларантом митної вартості товару.

В обґрунтування доводів про необхідність надання документів від виробника, що містять відомості про якісні характеристики товару, що мають вплив на його вартість, відповідач посилається, зокрема, на ч.5 ст.54, п. «в» ч.8 ст.257 МК України.

Апеляційний суд з цього приводу зазначає, що дійсно Митний кодекс України передбачає внесення декларантом до митної декларації відомостей щодо товару, у тому числі, у вигляді кодів: торговельна марка та виробник товарів (за наявності товаросупровідних та комерційних документах.

Втім, з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів відповідач має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих виключно для цілей визначення митної вартості.

В спірному випадку відповідачем не визначено та не обґрунтовано, яким чином відомості про якісні характеристики товару мають вплив на його вартість з огляду на умови укладеного позивачем зовнішньоекономічного контракту.

Суд першої інстанції вірно послався на ч.2 ст.53 МК України, вказавши, що документи про якість товару не входять у виключний перелік документів які надаються для підтвердження розрахунку митної вартості. А частина 5 статті 53 МК України забороняє вимагати від декларанта або уповноваженої особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Крім того, пунктом 2.2 зовнішньоекономічного контракту від 11.01.2018 № LH /1 передбачена загальна вимога якості товару, який має відповідати міжнародним стандартам, технічним умовам заводу-виробника. Зазначений пункт не передбачає і не вимагає від постачальника у обов`язковому порядку надавати спеціальні документи, що підтверджують якість товару.

Також матеріали справи свідчать, що у ході декларування товару до митниці було надано (п.31 митної декларації) технічні характери поставленого товару, його розпізнавальні особливості, надані виробником товару , які дозволяли ідентифікувати задекларований товар.

Наведене вище підтверджує висновки суду першої інстанції про необґрунтованість зауваження митного органу, що відсутність документів виробника про якісні характеристики товару розцінена як розбіжність, що впливає на числові значення митної вартості.

Щодо доводів відповідача з приводу складових митної вартості, зокрема, витрат на транспортування товару, апеляційний суд також погоджується з судом першої інстанції з огляду на умови п.п.3.1, 4.2 контракту від 11.01.2018 № LH /1 та специфікації №2018-1А, якими прямо передбачено включення у вартість товару вартості упаковки і маркування та узгодження поставки на умовах правил Інкотермс 2010 року, які мають обов`язковий характер для Сторін у рамках цього контракту, - CFR («Вартість та фрахт») Одеса. Тобто в даному випадку транспортні витрати не є складовою митної вартості, відповідно, висновки відповідача з цього приводу є помилковими і витребування у декларанта, зокрема, декларації країни експорту є необґрунтованим.

Відповідно до ч.2 ст.53 МК України митна декларація країни відправлення не відноситься до документів, що підтверджують числові значення митної вартості, а лише може випробовуватись у разі, якщо документи, передбачені ч.2 ст.53 МК України містять розбіжності, ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Виходячи з наведених норм, відповідачем не наведено жодного обґрунтування необхідності надання митної декларації країни відправлення

Щодо відсутності посилання в наданих декларантом інвойсах на специфікації, відповідно до яких здійснювалось формування кожної окремої партії товару, що за твердженням відповідача унеможливлює ідентифікацію інформації інвойсу з оцінюваною партією товару, а також ненадання декларантом банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару, суд першої інстанції вірно зазначив, що відсутність у інвойсі номеру специфікації не може вважатись розбіжністю у наданих документах, яка впливає на числові значення митної вартості, оскільки ідентифікація товару можлива на підставі наданих документів у своїй сукупності. Ідентифікувати інвойс з поставкою можна за найменуванням постачальника, за найменуванням, кількістю товару, які співпадають з даними, зазначеними у Специфікації №2018-1 А, пакувальному листу.

Щодо відсутності у Специфікації №2018-1А умов оплати товару, то, як встановлено судом, цей недолік усунутий шляхом укладення сторонами додаткової угоди № 1 від 06.06.2019, яка була надана митниці у ході оформлення товару. Банківські платіжні документи не могли бути надані, оскільки оплата за товар на день декларування покупцем не здійснювалась, а тому зауваження щодо ненадання таких документів необґрунтоване.

Крім того, апеляційний суд погоджується з позивачем, що умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. За висновком Верховного Суду України в постанові від 11.04.2018 у справі №804/4680/16 суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.

Щодо встановленої відповідачем невідповідності між наданим комерційним рахунком від 27.08.2018 LH2018-1A місце (порт) відправлення та заявленим відомостям у специфікаціях та коносаменті порту відправлення у Китаї, суд першої інстанції вірно зазначив, що враховуючи умови поставки, порт відправлення у Китаї у даному випадку не має відношення до митної вартості. Крім того, з наданих документів ніяких протирічь не вбачається - у інвойсі LH2018-1A та коносаменті MRFB5700038 зазначений порт відправлення Qingdao , а у Специфікації 2018-1А взагалі не зазначений порт відправлення.

Передбачене ч.5 ст.54 МК України право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, - надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а відтак суперечності (розбіжності) між відомостями які не впливають на ціну товару та інші складові митної вартості не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару та витребування додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 МК України.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що досліджені документи, які подавались декларантом митному органу, не мають розбіжностей та суперечностей і у своїй сукупності підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та дозволяють здійснити контроль шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом та провести обчислення митної вартості.

Встановлені у справі фактичні обставини дають підстави для висновку, що позивачем при декларуванні митної вартості товарів за зовнішньоекономічним контрактом від 11.01.2018 № LH /1 зазначені усі складові числового значення митної вартості, а відповідачем не доведено, що позивачем неправильно здійснено розрахунок, до митних декларацій внесені недостовірні або неточні відомості, надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості, що є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару, обраного позивачем, і розцінене митницею як заниження позивачем митної вартості.

Отже, є вірним висновок суду першої інстанції, що рішення про коригування митної вартості товару № UA110000/2019/400074/2 від 16.09.2019, №UA110000/2019/400082/2 від 30.09.2019 є протиправними та підлягають скасуванню.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Наведені відповідачем в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року у справі № 160/10195/19 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у випадках та строки, встановлені ст.ст.328,329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко