Справа № 826/14033/17
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2020-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Беспалова О.О. та Черпіцької Л.Т.,

при секретарі - Кузик О.С.,

за участю:

представників відповідачів: - Кузьміка Д.В.,

- Сапальова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ» до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною та скасування постанови №934 від 24.12.2015 року,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.12.2017 року у справі № 826/14033/17, залишеною без змін постановами Київського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2018 року та Верховного Суду від 09.08.2019 року, адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ» задоволено: визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України від 24 грудня 2015 року № 934 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «УКРІНБАНК» до категорії неплатоспроможних»; визнано протиправною та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24 грудня 2015 року № 239 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «УКРІНБАНК та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

13.03.2020 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в адміністративній справі № 826/14033/17.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в адміністративній справі № 826/14033/17 за позовом Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ" до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними та скасування рішень.

Не погоджуючись з судовим рішенням, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просив скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2020 року, ухвали нове рішення, яким задовольнити заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про перегляд рішення за ново виявленими обставинами, скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року та постановою Верховного Суду від 09 серпня 2019 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було не повно досліджено обставини, що мають значення для справи, не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

07 вересня 2020 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 32653, Публічним акціонерним товариством «УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ» подано пояснення (відзив) на апеляційні скарги відповідачів, відповідно до змісту яких позивач повністю заперечує проти задоволення апеляційної скарги, вважає її безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

20 жовтня 2020 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 39973, представником позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що представники ПАТ «Українська інноваційна компанія» ОСОБА_3 захворів на COVID-19, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були у контакті з ОСОБА_3 та перебувають на самоізоляції.

Вищевказане клопотання було задоволено, відкладено розгляду справи на 27 жовтня 2020 року на 11:00.

27 жовтня 2020 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 4111, представником позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що представник ПАТ «Українська інноваційна компанія» ОСОБА_4 має підтверджений позитивний діагноз COVID-19.

Втім, колегія суддів зазначає, що в силу приписів ч.2 ст.. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, відповідно до матеріалів справи, судові засідання переносились за клопотаннями позивача не один раз, окрім того, позивач не позбавлений можливості брати участь у судовому засіданні через свого керівника, іншого представника, через засоби відеоконференцзв`язку, явка позивач в судове засідання обов`язковою не визнавалась, матеріали справи містять достатню кількість доказів для розгляду справи за відсутності позивача.

В судовому засіданні представники Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб проти задоволення клопотання позивача про відкладення розгляду справи заперечували.

Порадившись на місці колегія суддів ухвалила, відмовити у задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до п.п. 1 ч.1 ст. 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Так, приймаючи рішення про відмову у задоволенні заяви про перегляд постанови за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що обставина, зазначена Фондом гарантування вкладів фізичних осіб як підстава для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, а саме - винесення постанови Великою Палатою Верховного Суду у справі № 925/698/16, такою не являється.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає такий висновок суду першої інстанції обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 362 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно ч. 1 ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Приписи п. 1 ч. 2 ст. 361 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є:

- існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява;

- на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду;

- істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Тобто, за своєю юридичною природою нововиявлені обставини є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які покладено в основу судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 06 лютого 2018 року № 816/4947/14 та від 13 лютого 2018 року № 815/756/14.

Під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду. Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Наведений висновок щодо застосування положень п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України викладений у постанові Верховного Суду від 19.03.2019 року у справі № 204/153/16-а.

При цьому, колегією суддів враховується, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 18.11.2004 року у справі «Правєдная проти Російської Федерації» процедура відміни остаточного судового рішення передбачає, що наявні докази, які раніше не були об`єктивно доступними та які можуть призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, що бажає відміни судового рішення, повинна довести, що вона не мала можливості надати докази до закінчення судового розгляду і що такі докази мають значення для вирішення справи.

Варто наголосити, що нововиявлені обставини відрізняються від нових обставин, обставин, що змінилися, та нових доказів за часовими ознаками, предметом доказування та істотністю впливу на судове рішення.

Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 2а-23903/09/1270 та від 03 квітня 2018 року у справі № 477/1012/14-а.

Необхідність перегляду постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 02017 року за нововиявленими обставинами Фонд гарантування вкладів фізичних осіб обґрунтовує наявністю істотних обставин для справи, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, а саме: заявник вважає нововиявленою обставиною постанову Великої палати Верховного Суду у справі № 925/698/16, якою у пунктах 174, 212, 213, 216-218, 221, 223, 231, 234, 235, 236 постанови Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 925/698/16 зазначено наступне:

174. В українському законодавстві існує прогалина щодо правового регулювання відновлення банківської діяльності після відкликання НБУ банківської ліцензії, на підставі скасування відповідного рішення НБУ судом через юридично-організаційні порушення його прийняття НБУ, в тому числі за умов подальшої фактичної невідповідності проблемного банку вимогам банківського законодавства, та виконання яких є передумовою наявності у банку зазначеної ліцензії. Разом з тим законодавством також не встановлено, що скасування рішення уповноваженого державного органу про введення тимчасової адміністрації у проблемному банку або закінчення строку дії цієї адміністрації без подальших дій НБУ та Фонду щодо цього банку, передбачених банківським законодавством, означає припинення тимчасової адміністрації в такому проблемному банку, скасування реалізації НБУ та Фондом подальших обов`язкових процедур, передбачених банківським законодавством, зокрема статтями 63, 67, 73, 74, 77 Закону про банки та статтями 1, 3, 4, 34, 36, 44, 46, 48, 53 Закону про гарантування вкладів.

212. За змістом положень банківського законодавства (зокрема, статей 5, 74, 79 Закону про банки) недоліки в процедурах, зокрема виведення банку з ринку, можуть усуватись як незаконні та такі, що можуть порушувати права банку. Але самі по собі такі недоліки не можуть бути підставою для скасування загальної процедури виведення банку з ринку, поновлення його банківської ліцензії за наявності статусу проблемного (напр. частина десята статті 40, частина шоста статті 41, частина дванадцята статті 42 Закону про гарантування вкладів). Відповідне не спростовується зазначеною прогалиною в правовому регулюванні питання відкликання банківської ліцензії.

213. Скасування судом процедури виведення банку з ринку лише на підставі порушень порядку реалізації цієї процедури без спростування підстав, передбачених банківським законодавством для її ініціювання та реалізації, призводить до перебирання на себе судом функцій НБУ та Фонду як спеціальних органів, наділених банківським законодавством відповідними притаманними лише їм повноваженнями. Реалізація судом своїх повноважень у зазначений спосіб не відповідає вимогам статті 6, частини другої статті 19 Конституції України, статті 53 Закону про НБУ, статті 3 Закону про гарантування вкладів.

216. Дії керівництва банку, пов`язані з самостійним відновленням власних повноважень та внесенням відповідних змін до статуту ПАТ «Український інноваційний банк», не можуть виправдовуватись невиконанням НБУ перед банком своїх зобов`язань щодо повернення банківської ліцензії на підставі судових рішень у справах №№ 826/5325/16 та 826/14033/17, оскільки виконання цим банком вимог законодавства до його діяльності, як підстава отримання цієї ліцензії, є першочерговим.

217. Якщо банк вважає, що діями НБУ здійснене незаконне втручання у діяльність банку, то він має захищати свої права відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 5 Закону про банки, вимагаючи відшкодування заподіяної шкоди у порядку, визначеному законом.

218. Виконання судових рішень у справах №№ 826/5325/16 та 826/14033/17 має відбуватись відповідно до статті 115 ГПК України 1991 (статей 326 та 327 ГПК України), а не шляхом створення керівництвом банку власних процедур виведення банку з ринку, оскільки фактично суть організаційних змін банку від 13 липня 2016 року зводиться до створення власної процедури виведення проблемного банку з ринку без врахування спеціальної процедури, повноважень НБУ та Фонду, механізмів захисту кредиторів банку, передбаченої банківським законодавством.

221. Реорганізація банку в іншу особу, або передача прав та обов`язків банку іншій особі за іншими правочинами, навіть зміна назви, якщо це тягне трансформацію носія таких прав та обов`язків, має проводитись у спосіб, який відповідає закону, а за наявності прогалин в законодавчому регулюванні загальним принципам законодавства, в першу чергу спеціального, яке регулює банківську діяльність як специфічний вид діяльності. Не можуть ставитись діями однієї особи під загрозу система банківського нагляду, встановлена банківським законодавством, та реалізація мети цього законодавства.

223. Якщо юридична особа бажає припинити банківську діяльність, то вона має як банк вийти з ринку за процедурами, які передбачені законодавством, що регулює здійснення банківської діяльності в Україні, для виведення банку з ринку під наглядом НБУ та за участю Фонду.

231. Водночас у рамках цього спору Великій Палаті Верховного Суду необхідно вирішити, який суб`єкт є належним позивачем у справі, тобто якій особі належить право вимоги за кредитним договором від 05 лютого 2007 року та договором поруки № 2, за захистом якої звернувся позивач у судовій справі № 925/698/16. Відповідно до цього, враховуючи зазначене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що таким суб`єктом був та залишається банківська установа - ПАТ «Український інноваційний банк», відповідне право якого не переходило ані до ПАТ «УКРІНКОМ»/ ПАТ «Українська інноваційна компанія», ані до ТОВ «ФК «Інвест ресурс».

234. Стосовно належного суб`єкта, уповноваженого представляти банк у спірних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що після запровадження Фондом у банку тимчасової адміністрації, повноважний суб`єкт на управління банком та представництво банку визначається виключно Фондом відповідно до положень п. 17 частини першої статті 2, статей 34, 37, 44, 48 Закону про гарантування вкладів.

235. Скасування судом або визнання неправомірним (незаконним) рішення Фонду про запровадження тимчасової адміністрації чи початок процедури ліквідації банку не означає автоматичного припинення управління банком Фондом.

236. Управління банком Фондом у такому разі припиняється лише після прийняття НБУ рішення про визнання діяльності банку такою, що відповідає законодавству, відновлення банківської ліцензії і повернення банку під нагляд НБУ. Саме наведені висновки Великої Палати Верховного Суду, що свідчать, на думку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про відсутність правонаступництва між ПАТ «Укрінбанк» і ПАТ «Українська інноваційна компанія», є підставою для перегляду рішення в адміністративній справі № 826/14033/17 за нововиявленими обставинами.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 359 КАС України постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Судом першої інстанції було вірно наголошено, що предметом розгляду господарської справи № 925/698/16 було стягнення з Публічного акціонерного товариства «Первомайський молочноконсервний комбінат», Товариства з обмеженою відповідальністю «Молочна компанія "Волошкове поле» та Публічного акціонерного товариства «Юрія» на користь Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» (в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» Білої Ірини Володимирівни) заборгованості за кредитним договором від 05.02.2007 року.

У свою чергу, предметом розгляду адміністративної справи № 826/14033/17 були постанова Правління Національного банку України (далі - НБУ, регулятор, відповідач) від 24.12.2015 року № 934 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства "УКРІНБАНК" до категорії неплатоспроможних» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2015 року № 239 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "УКРІНБАНК" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». На переконання колегії суддів, правові висновки, що викладені в постанові Верховного суду, що набула законної сили 09.08.2019 року, є новою, але не нововиявленою обставиною, відтак, не є підставою для перегляду постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.12.2017 року за нововиявленими обставинами у силу статті 361 КАС України.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься у постанові Верховного Суду від 04 лютого 2018 року у справі № 147/325/13-ц.

Колегія суддів також враховує, що рішення у цій справі впливає на захист важливого суспільного інтересу, тому перегляд рішення, яке набуло законної сили, без наявності достатніх підстав, зокрема, у силу помилкового віднесення обставин до нововиявлених, суперечить принципу правової визначеності.

Безумовно інститут перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами вже по своїй природі передбачає конфлікт між принципом «правової визначеності» та «правом на справедливий суд», але останній (з урахуванням того ж принципу «правової визначеності», в аспекті чіткості судового процесу та винятковості переліку і вимог до обставин, що можуть виступати як нововиявлені) має пріоритет.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 810/2763/17, суспільний (публічний) інтерес є важливі для значної кількості фізичних і юридичних осіб потреби, які відповідно до законодавчо встановленої компетенції забезпечуються суб`єктами публічної адміністрації. Тобто суспільний (публічний) інтерес є не чим іншим, як певною сукупністю приватних інтересів.

Відтак, судове рішення у даній справі, яке набуло законної сили, стосується відновлення законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 810/2763/17, Верховного Суду від 21 серпня 2018 року у справі № 826/13584/16.

Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - залишити без задоволення, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2020 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 241, 242, 310, 316, 321, 322, 325, 329, 361, 368, 369 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.Є.Пилипенко

Судді О.О.Беспалов

Л.Т.Черпіцька

Постанова складена в повному обсязі 27 жовтня 2020 року.