Справа № 127/13634/20
Суддя: Клапоущак С. Ю.
Дата ухвалення: 2020-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/269/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2020 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Клапоущака С.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Кучеренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області сержанта поліції Дмухайла Ярослава Валерійовича про визнання дій незаконними та скасування постанови серії ЕАМ №2689659 від 15 червня 2020 року про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 123 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області сержанта поліції Дмухайла Я.В. про визнання дій незаконними та скасування постанови серії ЕАМ №2689659 від 15 червня 2020 року про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 123 КУпАП.

Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30 червня 2020 року вказаний адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, підготовче засідання призначено на 13 липня 2020 року.

Згідно з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 вересня 2020 року підготовче провадження було закрито та призначено адміністративну справу до судового розгляду на 29 вересня 2020 року.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначив, що постановою інспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області Дмухайла Я.В. його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 123 КУпАП за те, що він 15 червня 2020 року о 13.47 год. в м. Вінниці по вул. Чехова, 10-Б, керуючи транспортним засобом марки «Peugeot Partner», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив проїзд залізничного переїзду другим рядом, чим порушив вимоги п. 20.4 ПДР України. Він не погоджується із зазначеним рішенням, оскільки вважає себе невинним, постанову серії ЕАМ №2689659 від 15.06.2020 необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків інспектора фактичним обставинам справи.

Так, 15 червня 2020 року, він рухаючись автомобілем у м. Вінниці від ринку «Володимир» (другорядна дорога) в сторону вул. Чехова (головна дорога), керуючись знаком 2.1 «Дати дорогу», впевнившись, що з обох сторін по вул. Чехова відсутні автомобілі, перетнув перехрестя і став першим перед залізничним переїздом, по іншому він би не зміг виїхати на перехрестя, якщо б у смузі для руху, в яку він заїжджав, був би автомобіль, в цій смузі просто немає місця для двох автомобілів, попереду якого знаходиться знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», виконавши вимоги знаку, він рушив далі. Після проїзду залізничного переїзду він був зупинений патрульною поліцією, які повідомили, що він порушив правила дорожнього руху, а саме п. 20.4 ПДР, аргументувавши свою позицію тим, що він заїхав другим рядом при переїзді залізничного переїзду та дії знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», після чого інспектор склав оскаржувану постанову. На його прохання надати будь-які докази порушення ним правил дорожнього руху, відповідач надав відео з реєстратора патрульного автомобіля, на якому взагалі не видно, що за автомобіль перетинав перехрестя з подальшим перетином залізничного переїзду, не видно присутність іншого автомобіля на дорозі паралельно з тим автомобілем. Що поліцейські зафіксували на відеозасобі, причиною цього є те, що поліцейські під час відеофіксації знаходилися дуже далеко від перехрестя. Тобто, відповідач не з`ясував фактичних обставин справи та виніс оскаржувану постанову упереджено та на власний розсуд. Такими діями інспектор поліції позбавив його доступу до справедливого, всебічного та неупередженого розгляду справи. В зв`язку з вищевикладеним позивач просить визнати дії відповідача щодо складання постанови серії ЕАМ №2689659 від 15 червня 2020 року про адміністративне правопорушення про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень за порушення ч. 1 ст. 123 КУпАП незаконними та скасувати дану постанову.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав.

Згідно з ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 Липовська Н.Ю. у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, до суду надала відзив на позов, в якому просила відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач порушив правила дорожнього руху, виїжджаючи із другорядної дороги, не зайняв крайню праву смугу, як передбачено ПДР, а проїхав, обминаючи автомобіль з лівої сторонни, який рухався в крайній правій смузі, як доказ додала до відзиву відеозапис.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).

Положеннями пунктів 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В судовому засіданні встановлено, що постановою інспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області Дмухайла Я.В. позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 123 КУпАП за те, що він 15 червня 2020 року о 13.47 год. в м. Вінниці по вул. Чехова, 10-Б, керуючи транспортним засобом марки «Peugeot Partner», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив проїзд залізничного переїзду другим рядом, чим порушив вимоги п. 20.4 ПДР України. За вказане правопорушення на позивача було накладено штраф в розмірі 340 гривень.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Диспозиція частини 1 статті 123 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил руху через залізничний переїзд, крім порушень, передбачених частинами другою і третьою цієї статті.

Відповідно до п. 20.4 Правил дорожнього руху, якщо перед переїздом немає дорожньої розмітки або дорожніх знаків, що визначають кількість смуг руху, рух транспортних засобів через переїзд дозволяється лише в один ряд.

Позивач вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення не відповідає дійсності, так як правила дорожнього руху він не порушував, відповідач не з`ясував фактичних обставин справи, доказів порушення ним правил дорожнього руху суду не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Суд звертає увагу на те, що статтею 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Також, згідно з п. 9 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи: застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із оглянутого та дослідженого судом відеозапису, який був наданий суду представником відповідача Липовською Н.Ю., позивач ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Peugeot Partner», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив проїзд залізничного переїзду другим рядом, чим порушив вимоги п. 20.4 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 123 КУпАП.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова є законною, обгрунтованою, а тому у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 1 ст. 123, ст. 219, ст. 251, ст. 252, ст. 280, ст. 283, ст. 284, ст. 293 КУпАП, ст.ст. 1, 2, 19, 20, 72, 77, 96, 229, 242-246, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області сержанта поліції Дмухайла Ярослава Валерійовича про визнання дій незаконними та скасування постанови серії ЕАМ №2689659 від 15 червня 2020 року про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 123 КУпАП, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з п. 3 розділу VІ «Прикінцеві положення» КАС України, викладеним в новій редакції згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантану, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID 19)» №731-ІХ від 18.06.2020, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID 19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суддя: