Справа № 400/1393/20
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2020-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2020 р. Справа № 400/1393/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020
про:визнання протиправним та скасування рішення від 19.02.2020 р. № 70/03.18-р; зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївські області (далі - відповідач, ГУ ПФУ), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївські області від 19.02.2020 року № 70/03.18-р;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївські області провести перерахунок та виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 , обчислене відповідно до довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 06.02.2020 року № 8-15/6/2020, виданої Миколаївським апеляційним судом, починаючи з 01.01.2020 року.

Свій позов позивач обґрунтовує наступним:

У зв`язку із зміною в 2020 року розміру посадового окладу судді апеляційного суду та збільшенням прожиткового мінімуму, який є розрахунковою величиною для обрахунку посадового окладу, позивач подала до ГУ ПФУ довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставки від 06.02.2020 року № 8-15/6/2020.

Рішенням ГУ ПФУ від 19.02.2020 р. № 70/03.18-р (далі - Рішення від 19.02.2020 року) позивачу відмовлено в такому перерахунку.

Посилаючись на норми розділу XII п. 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 1402, відповідач вважає, що позивач не набула права на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в розмірі визначеному цим Законом, так як після проходження кваліфікаційного оцінювання і до виходу у відставку, вона не пропрацювала на посаді судді три роки, що є обов`язковою умовою для виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

На думку позивача, такі доводи відповідача є хибними і суперечать законодавству, яке регулює спірні правовідносини. А відтак її права порушено.

Позивач звертає увагу на рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 року у справі № 2-р/2020 яким п. 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII (далі - Закон України № 1402) визнаний таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Окрім зазначеного, позивач звертає увагу, що за нею в судовому порядку раніше було визнано право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в розмірі визначеному Законом України № 1402, а також право на перерахунок такого утримання в 2019 році.

При цьому, судами вже надавалась правова оцінка доводам відповідача про необхідність відпрацювання нею трьох років на посаді судді після проходження кваліфікаційного оцінювання і такі доводи суди знаходили безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає Рішення від 19.02.2020 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню. А також вважає, що для відновлення порушених прав є підстави для покладення на відповідача обов`язку здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2020 року.

Ухвалою від 02.04.2020 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

23.04.2020 року відповідач надав відзив на адміністративний позов, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову повністю. Заперечуючи проти вимог позивача ГУ ПФУ виходить з наступного:

Відповідно до п. 24 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1402 розмір посадового окладу судді апеляційного суду з 1 січня 2020 року становить 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Пунктом 25 Розділу XII Закону України № 1402 визначено порядок обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Пунктом 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1402 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

Відповідач зазначає, що оскільки після визнання неконституційним п. 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1402 не врегульовано порядок здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, то підстави для здійснення такого перерахунку відсутні, а відтак, вимоги позовної заяви не підлягають задоволенню з огляду на їх необґрунтованість, оскільки дії відповідача є таким, що в повному обсязі відповідають нормам чинного законодавства.

Також відповідач зазначає, що відповідно до ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Пункт 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1402 визнано таким, що не відповідає Конституції України 18.02.2020 року.

Відповідно до п. 4 розділу II Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року № 3-1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з 1 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Таким чином, вимога позивача про перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2020 року є необґрунтованою та безпідставною.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

З листопада 1993 року та до виходу у відставку в травні 2018 року позивач працювала на посаді судді Апеляційного суду Миколаївської області.

Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 23.03.2018 року № 31/ко-18 позивач визнана такою, що відповідає займаній посаді. У зв`язку з чим, наказом голови Апеляційного суду Миколаївської області від 20.04.2018 року № 57/ос до штатного розпису суду були внесені зміни в частині розміру суддівської винагороди, яка була нарахована у відповідності до ст. 135 ч. 2 Закону України № 1402.

2903.20.18 року позивач досягла 65-річного віку та 07.05.20158 року згідно з наказом голови Апеляційного суду Миколаївської області № 22/КС від 02.05.2018 року була відрахована зі штату Апеляційного суду Миколаївської області у зв`язку з виходом у відставку.

З травня 2018 року позивач перебуває на обліку у ГУ ПФУ та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці на підставі Закону України № 1402.

10.02.2020 року позивачка звернулася із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до п. 2 Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судцям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року № 3-1 (далі - Порядок 3-1) до заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додається довідка про суддівську винагороду (довідка про винагороду судді КСУ) працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди.

Так, позивачем разом із заявою було надано відповідачу довідку видану Миколаївським апеляційним судом про розмір її суддівської винагороди від 06.02.2020 року № 8-15/6/2020.

Рішенням від 19.02.2020 року позивачу було відмовлено у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, у зв`язку з чим вона звернулась до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону України № 1402 щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання (ч. 2 ст. 142 Закону України № 1402).

Пунктом 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1402 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

Отже, позивач пройшла кваліфікаційне оцінювання у 2018 році та у цьому ж році вийшла на пенсію не відпрацювавши три роки.

Однак, суд звертає увагу, що п. 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1402 на підставі рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 року № 2-р/2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України. Тобто, враховуючи ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» зазначений пункт втратив чинність з 18.02.2020 року.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Таким чином, визнаючи неконституційним п. 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1402 Конституційний Суд України прийшов до висновку, що окрема категорія суддів не може пропрацювати три роки на займаній посаді після кваліфікаційного оцінювання з об`єктивних причин.

Беручи до уваги висновки Конституційного Суду України та вимоги ст. 126 Конституції України, згідно з якою повноваження судді припиняються у разі досягнення шістдесяти п`яти років, а також обставини справи, суд вбачає об`єктивними причини неможливості позивачки пропрацювати три роки на займаній посаді після кваліфікаційного оцінювання.

До аналогічного висновку, стосовно того, що ОСОБА_1 не мала можливості з незалежних від її волі причин пропрацювати три роки після проходження кваліфікаційного оцінювання, прийшов П`ятий апеляційний адміністративний суд у постанові від 07.08.2019 року по справі 400/880/19 за позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного Фонду України м. Миколаєва.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Стосовно доводів відповідача про те, що вимога позивача про перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2020 року є необґрунтованою та безпідставною так як п. 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1402 втратив чинність з 18.02.2020 року, суд зазначає наступне:

Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (п. 4 ч. 6 ст. 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абз. 4 пп. 3.1 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 року № 10-рп/2013).

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абз. 5, 6 пп. 2.2 п. 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013).

У п. 17 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 року № 2-р/2020 зазначено: запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що не зважаючи на те, що п. 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1402 втратив чинність лише з 18.02.2020 року, положення ст. 126 Конституції України, які встановлюють певні гарантії незалежності суддів та поширюються на всіх суддів України діяли і у період виникнення спірних відносин, а відтак і надавали право позивачці на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом України № 1402, тобто у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Згідно зі ст. 8 Конституції України її норми мають найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

З урахуванням зазначеного та враховуючи тлумачення ст. 126 Основного Закону Конституційним Судом України (абз. 4 пп. 3.1 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 року № 10-рп/2013, абз. 5, 6 пп. 2.2 п. 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013), суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 77, 139, 241 - 246, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївські області від 19.02.2020 року № 70/03.18-р.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївські області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) провести перерахунок та виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), обчислене відповідно до довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 06.02.2020 року № 8-15/6/2020, виданої Миколаївським апеляційним судом, починаючи з 01.01.2020 року.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у сумі 1681,60 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня 60 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 23.10.2020 року.

Суддя О.В. Малих