Справа № 440/1319/20
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2020-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 р. Справа № 440/1319/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Сіренко О.І. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.05.2020 року, головуючий суддя І інстанції: С.О. Удовіченко, вм. Полтава, по справі № 440/1319/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якій просила суд:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , подвійного стажу за період роботи з 19.01.1995 по 06.06.2003 на посаді молодшої медичної сестри реанімаційно-анестезіологічного відділення в подвійному розмірі;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити перерахунок подвійного стажу роботи відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.05.2020 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що позивачем, на підтвердження факту того, що вона під час роботи на посаді молодшої медичної сестри реанімаційно-анестезіологічного відділення Шахтарської центральної міської лікарні у період з 19.01.1995 по 06.06.2003 не перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку та у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення 6 років, доказів подано не було. Враховуючи викладене, період роботи позивача з 19.01.1995 по 06.06.2003 зараховано до загального трудового стажу в одинарному розмірі. Тому, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу відповідачем було прийнято рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 14.06.2019 позивач звернулася до Великобагачанського об`єднаного УПФУ із заявою про призначення /перерахунок пенсії в якій просила призначити пенсію за віком /а.с. 32-33/.

Рішенням сектору з питань призначення та перерахунку пенсій №1 управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Полтавській області від 20.06.2019 № 5 відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, підтвердженого у встановленому законодавством порядку, оскільки на підставі наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу, стаж, підтверджений у встановленому законодавством порядку складає лише 23 роки 9 місяців 18 днів /а.с. 44/.

Позивач не погоджуючи із діями відповідача щодо відмови у зарахуванні їй подвійного стажу за період роботи з 19.01.1995 по 06.06.2003 на посаді молодшої медичної сестри реанімаційно-анестезіологічного відділення в подвійному розмірі, звернулася до суду із цим позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що період роботи позивача з 19.01.1995 по 06.06.2003 на посаді молодшої медичної сестри реанімаційно-анестезіологічного відділення, відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», повинен бути зарахований у подвійному розмірі при призначені пенсії, а тому дії відповідача щодо відмови у зарахуванні позивачу стажу роботи за зазначений період у подвійному розмірі та перерахунку пенсії є протиправними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною четвертою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. Тобто, основною умовою для призначення пенсії за вислугу років є наявність спеціального стажу роботи, напрацьованого в закладах і на посадах, які дають право на пенсію за вислугу років.

Пунктом е статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" врегульовано, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Відтак, надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організації або їх правонаступників потрібно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Таким чином, основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Наданою позивачем копією трудової книжки підтверджено, що позивач у період з 19.01.1995 по 06.06.2003 працювала на посаді молодшої медичної сестри реанімаційно-анестезіологічного відділення Шахтарської центральної міської лікарні /а.с. 12/.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909.

Згідно абзацу 2 цієї постанови лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) лікарняних закладів, лікувально-профілактичних закладів особливого типу, лікувально-трудових профілакторіїв, амбулаторно-поліклінічних закладів, закладів швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладів переливання крові, закладів охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладів, санітарно-епідеміологічних закладів, діагностичних центрів мають право на пенсію за вислугу років при наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років.

Як встановлено Розділом 2 Переліку до закладів охорони здоров`я відносяться: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

Згідно примітки 2 цієї Постанови робота за спеціальністю в закладах, установах на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності та відомчої належності закладів і установ. В свою чергу, Переліком не передбачена необхідність підтвердження роботи в структурному лікувальному закладі для визначення чи підтвердження спеціального стажу. Крім того, Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 303 від 08 жовтня 1997 року проведено реорганізацію анестезіологічної служби у складі лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я. Замість відділень (груп) анестезіології реанімації та відділень реанімації і інтенсивної були створені анестезіологічні відділення або відділення анестезіології, анестезіологічні відділення з ліжками (палатами) для інтенсивної терапії, анестезіологічні відділення інтенсивної терапії, вузькоспеціалізовані відділення інтенсивної терапії.

Роз`ясненням, наданим Міністерством охорони здоров`я і Міністерства праці та соціальної політики України у листах від 28 травня 2002 року № 10.02.11/450 і від 21 червня 2002 року № 02- 8863-08, період роботи працівників у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії враховуються до стажу у подвійному розмірі, як це передбачено статтею 60 Закону України Пенсійне забезпечення.

Положеннями статей 3, 16 Закону України Основи законодавства України про охорону здоров`я визначено, що закладами охорони здоров`я є підприємства, установи та організації, завданням яких є забезпечення різноманітних потреб населення в галузі охорони здоров`я шляхом подання медико-санітарної допомоги, включаючи широкий спектр профілактичних і лікувальних заходів або послуг медичного характеру, а також виконання інших функцій на основі професійної діяльності медичних працівників.

Таким чином, час роботи ОСОБА_1 на посаді молодшої медичної сестри реанімаційно-анестезіологічного відділення Шахтарської центральної міської лікарні зараховується у подвійному розмірі, як це передбачено статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та з урахуванням приписів постанови Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, виконувана позивачем робота, на посаді молодшої медичної сестри реанімаційно-анестезіологічного відділення Шахтарської центральної міської лікарні із 19.01.1995 по 06.06.2003 за своїм характером відноситься до роботи, яка дає право на зарахування до стажу роботи у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

В обгрунтування доводів апеляційної скарги відповідачем зазначено, що позивачем не було надано доказів на підтвердження факту того, що ОСОБА_1 під час роботи на посаді молодшої медичної сестри реанімаційно-анестезіологічного відділення Шахтарської центральної міської лікарні у період з 19.01.1995 по 06.06.2003 не перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку та у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення 6 років .

З цього приводу судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Колегія суддів вказує, що Рішення від 20.06.2019 № 5, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, взагалі не містить мотивів у зв`язку з якими відповідачем не зараховано позивачу до стажу у подвійному розмірі період роботи з 19.01.1995 по 06.06.2003 на посаді молодшої медичної сестри реанімаційно-анестезіологічного відділення.

Крім того, необхідність подання доказів на підтвердження факту не перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку та у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення 6 років, для зарахування стажу роботи на посаді у реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я до стажу роботи у подвійному розмірі не передбачено статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення вимог позивача щодо визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Полтавській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 у подвійному розмірі стажу роботи за період роботи з 19.01.1995 по 06.06.2003 на посаді молодшої медичної сестри реанімаційно-анестезіологічного відділення.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням положень частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про необхідність визнати протиправним та скасувати рішення сектору з питань призначення та перерахунку пенсій №1 управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Полтавській області від 20.06.2019 № 5, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, підтвердженого у встановленому законодавством порядку.

Крім того, суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про те, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання ГУ ПФУ в Полтавській області зарахувати до стажу роботи позивача у подвійному розмірі період роботи з 19.01.1995 по 06.06.2003 на посаді молодшої медичної сестри реанімаційно-анестезіологічного відділення Шахтарської центральної міської лікарні.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.05.2020 року по справі №440/1319/20 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.05.2020 по справі № 440/1319/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді О.І. Сіренко З.О. Кононенко