Справа № 620/1137/20
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/1137/20 Суддя (судді) першої інстанції: Непочатих В.О.
Суддя-доповідач: Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області, третя особа Головне управління Державної казначейської служби у Чернігівській області, про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, в якому просила:

- визнати незаконною бездіяльність відповідача, яка полягає у неповерненні їй помилково сплачених податків на доходи фізичних осіб на загальну суму 7 392, 35 грн, та військового збору на загальну суму 2 217, 70 грн з державного бюджету;

- зобов`язати відповідача вчинити дії, передбачені пунктом 5-9 розділу II Порядку інформаційної взаємодії Державної фіскальної служби України, її територіальних органів, Державної казначейської служби України, її територіальних органів, місцевих фінансових органів у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 60 від 11.02.2019, сформувати та направити до органу казначейства електронні висновки про повернення позивачці помилково сплаченого згідно квитанції № 1084342 від 28.11.2018 на суму 7 315, 00 грн та згідно квитанції № 1084340 від 28.11.2018 на суму 77, 35 грн податку на доходи фізичних осіб, помилково сплаченого згідно квитанції № 1084339 від 28.11.2018 на суму 23, 20 грн та згідно квитанції № 1084341 від 28.11.2018 на суму 2 194, 50 грн військового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона прийняла спадщину як спадкоємець другого ступеня споріднення, а тому, в силу положень п. 174.2.1 ст. 174 ПК України, вищевказані податки і збори сплачені нею помилково й підлягають поверненню.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2020 року адміністративний позов задоволено, при цьому суд першої інстанції виходив з того, що позивачка вступила в спадщину своєї тітки за правом представлення замість її померлої матері, а відтак вона є спадкоємцем за законом другої черги за правом представлення, що має наслідком застосування положень пп. 174.2.1 п. 174.2 ст. 174 ПК України щодо оподатковування об`єктів спадщини за нульовою ставкою.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої доводи обґрунтовує тим, що суд першої інстанції безпідставно віддав перевагу приписам цивільного законодавства, оскільки положення Податкового кодексу України мають пріоритетне застосування у відносинах нарахування та сплати податків і зборів.

З огляду на те, що позивачка не відноситься до кола осіб віднесених до першого та другого ступенів споріднення у розумінні пп. 14.1.263 п. 14.1 ст. 14 ПК України, отриманий нею дохід у вигляді спадщини від рідної тітки підлягає оподаткуванню за ставкою, визначеною п. 167.2 ст. 167 ПК України.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, вказуючи про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі. Також відзив містить клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що 28.11.2018 ОСОБА_1 оформила права на спадщину, яку прийняла від своєї померлої рідної тітки ОСОБА_2 , що складається з 1/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 та недоотриманої пенсії в розмірі 1 546, 91 грн, що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 28.11.2018 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Кезля В.І та зареєстрованих в реєстрі за № 811, № 814, а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 147264415 від 28.11.2018.

Під час оформлення спадщини, позивачкою було сплачено податок на доходи фізичних осіб в загальній сумі 7 392, 35 грн, згідно квитанції № 1084342 від 28.11.2018 на суму 7 315,0 грн та квитанції № 1084340 від 28.11.2018 на суму 77, 35 грн.

Також, з метою отримання оформлення спадщини, нею було сплачено до Державного бюджету України військовий збір в загальній сумі 2 217, 70 грн., згідно квитанції № 1084341 від 28.11.2018 на суму 2 194, 50 грн та квитанції № 1084339 від 28.11.2018 на суму 23, 20 грн.

Вважаючи, що податок на доходи фізичних осіб та військовий збір сплачений помилково, позивачка 17.12.2019 звернулась до відповідача із заявами про повернення сплаченого податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 7 392, 35 грн та військового збору в загальній сумі 2 217, 70 грн.

Листом від 22.01.2020 № 166/М/25-01-53-05-14 Головне управління ДПС у Чернігівській області відмовило у поверненні сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору, посилаючись на те, що позивачка не є спадкоємцем першого чи другого ступеня споріднення.

Наведене стало підставою для звернення позивачки до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, із посиланням на приписи Цивільного кодексу України, дійшов висновку, що позивачка є спадкоємцем другої черги за правом представлення, а тому отриманий нею дохід у вигляді спадщини підлягає оподаткуванню за нульовою ставкою.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Оподаткування доходів фізичних осіб врегульовано розділом IV ПК України.

Так, відповідно до пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 ПК України платником податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно пп. 163.1 п. 163.1 ст. 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, до якого включаються, зокрема, дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з положеннями ст. 174 ПК України (пп. 164.2.10 п. 164.2 ст. 164 ПК України).

Питання оподаткування доходу, отриманого платником податку в результаті прийняття ним у спадщину чи дарунок коштів, майна, майнових чи немайнових прав визначено у статті 174 ПК України.

Так, за змістом пп. 174.2.1 п. 174.2 цієї статті об`єкти спадщини, що успадковується членами сім`ї спадкодавця першого та другого ступенів споріднення оподатковуються за нульовою ставкою.

Відповідно до пп. 14.1.263 п. 14.1 ст. 14 ПК України членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені.

Членами сім`ї фізичної особи другого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки.

Згідно п. 174.4 ст. 174 ПК України нотаріус за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса та/або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини щокварталу подають до контролюючого органу інформацію про видачу свідоцтв про право на спадщину в порядку, встановленому цим розділом для податкового розрахунку. У такому самому порядку нотаріуси подають інформацію про посвідчення договорів дарування.

При цьому у такому податковому розрахунку обов`язково зазначається сума доходу у вигляді вартості успадкованого майна, отриманого платником податку, зазначеним у підпункті 174.2.2 цього пункту.

Нотаріус або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування видає спадкоємцю-нерезиденту свідоцтво про право на спадщину за наявності документа про сплату таким спадкоємцем податку з вартості об`єкта спадщини.

Підпунктом 167.2 ст. 167 ПК України встановлено ставку податку, яка становить 5 відсотків бази оподаткування у випадках, прямо визначених цим розділом.

З 1 січня 2015 року набрали чинності зміни внесені Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VIII до Податкового кодексу України в частині оподаткування військовим збором доходів фізичних осіб - платників податків.

Пунктом 161 підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідних положень ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу (підпункт 1.1 пункт 161 підрозділу 10 Кодексу), а саме: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст. 163 ПК України: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Ставка збору, відповідно до пп. 1.3 п. 16 підрозділу 10 розділу XX інші перехідні положення Податкового кодексу України, - становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів ОСОБА_1 в 2018 році отримано дохід у спадщину від фізичної особи, що не є членом сім`ї першого та другого ступеня споріднення у сумі 147 846, 91 грн. Приватним нотаріусом Кезлею Валентиною Іванівною у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за формою 1-ДФ за 4 квартал 2018 року було відображено відомості про доходи, отримані позивачкою за ознакою доходу « 114» у сумі 147 846, 91 грн та утримання податку на доходи фізичних осіб у сумі 7 392, 35 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що у позивачки виник обов`язок зі сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору, у зв`язку з отриманням доходу у вигляді спадщини.

Визначальним же для вирішення даної справи є з`ясування, чи є ОСОБА_1 спадкоємицею другого ступеня споріднення, що, у свою чергу, має наслідком визначення ставки оподаткування такого доходу.

Суд першої інстанції із посиланням на приписи статей 1262, 1266 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зазначив, що спадкування за правом представлення - це специфічний порядок набуття права на спадкування за законом, який не є окремою підставою або видом спадкування і за яким суб`єктами спадкування стають певні спадкоємці за законом. Спадкування за правом представлення надає можливість спадкоємцям п`ятої черги за законом переміститися, зокрема, у другу чергу замість спадкоємця внаслідок того, що він помер до відкриття спадщини.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки мати позивачки ОСОБА_4 була рідною сестрою ОСОБА_2 , то позивачка відноситься до другої черги спадкоємців, оскільки згідно з частиною третьою статті 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Разом з цим, колегія суддів зауважує, що за змістом ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників і знаходить слушними посилання апелянта на те, що у спірних правовідносинах пріоритетне значення мають положення Податкового кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 15.02.2018 у справі №826/10257/16.

Отже, до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Одночасно із цим, згідно п. 5.2 ст. 5 ПК України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

Враховуючи, що пп. 14.1.263 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено виключне коло осіб, віднесених до першого та другого ступеня споріднення, судом першої інстанції безпідставно застосовано положення цивільного законодавства та віддано йому перевагу в межах спірних правовідносин.

Таким чином, оскільки племінниця не є членом сім`ї спадкодавця першого або другого ступеня споріднення, дохід отриманий у вигляді спадщини від рідної тітки підлягає оподаткуванню за ставкою, визначеною п. 167.2 ст. 167 ПК України, а тому у Головного управління ДПС у Чернігівській області відсутні підстави для повернення сплаченого ОСОБА_1 у 2018 році податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції рішення ухвалено при неповному з`ясуванні усіх обставин справи, та з помилковим застосуванням норм матеріального права, при цьому, висновки суду не відповідають фактичним обставинам, тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та помилкове застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області - задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2020 року - скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області, третя особа Головне управління Державної казначейської служби у Чернігівській області, про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Карпушова

А.Г. Степанюк