Справа № 420/7940/20
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2020-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7940/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Південний перевалочний комплекс» до Державної екологічної інспекції в Одеській області про визнання протиправним та скасування припису №18/14 від 19.02.2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 19 серпня 2020 року надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Південний перевалочний комплекс» до Державної екологічної інспекції в Одеській області, в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати припис Державної екологічної інспекції в Одеській області №18/14 від 19.02.2020 року.

Позиція позивача обґрунтовується наступним

18 лютого 2020 року Державною екологічною інспекцією в Одеській області проведена позапланова перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства в частині охорони атмосферного повітря ТОВ «Південний перевалочний комплекс». За результатами проведеної перевірки складено акт перевірки №22/14 від 18.02.2020 року та на підставі висновків акту перевірки відповідачем винесено припис №18/14, відповідно до якого ТОВ «Південний перевалочний комплекс» зобов`язано :

1) отримати дозволи на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а саме на:

- 2 бункери вигрузки автомоблів з підє`мника;

- 3 бункери вигрузки вагонів;

- 2 бункери вигрузки вагонів;

- 2 бункери перегрузки на автомобілі;

- 1 бункерна яма вигрузки вантажу самохвалами;

- гараж для ремонта вантажних автомобілів;

- котельна, яка працює на твердому паливі (пелетах);

- механічні майстерні;

- пункт приймання масла;

- нафтобаза (по суті - автозаправна станція), що складається з ємностей - 2 шт. по 17 м3 та ємностей на 24 м3;

- норії: 175 я (28 м) пункт приймання;

- відцентрована ковшова стрічкова НЦ КП 175/30 Q-175 т/ч Н=30 м - 2 шт.;

2) Заповнювати статистичну звітність за формою 2-ТП (повітря);

3) Підготувати звіт про оцінку впливу на довкілля та отримати висновок з оцінки впливу на довкілля на поверхневе зберігання продуктів переробки викопного палива об`ємом 15 кубічних метрів на АЗС для власного автотранспорту та сільськогосподарської техніки.

Позивач не погоджується з оскаржуваним приписом, вважає його необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Стосовно вимоги про отримання позивачем дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (вимога п. 1 Припису) позивач зазначає, що під час перевірки відповідачем не проводились будь-які інструментальні дослідження, оскільки в акті перевірки не наводиться будь-яких даних, які підтверджують те, що від роботи обладнання ТОВ «Південний перевалочний комплекс» здійснюються викиди небезпечних речовин, викиди яких підлягають державному регулюванню. Твердження відповідача про необхідність отримання дозволів на викиди ґрунтується виключно на припущені, оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Позивач наголошує, що відповідачем не визначено під час проведення перевірки та прийняття припису про вимогу отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин ні виду забруднюючих речовин ні гранично допустимих викидів таких речовин. З огляду на це неможливо зробити висновок про наявність під час здійснення господарської діяльності позивача викидів у атмосферне повітря найбільш поширених забруднюючих речовин, небезпечних забруднюючих речовин, викиди яких підлягають регулюванню.

За таких обставин у позивача були відсутні умови, необхідні для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря і вимога відповідача отримати такий дозвіл - безпідставна.

Стосовно вимоги про заповнення статистичної звітності за формою 2-ТП (повітря) позивач посилається на те, що пунктом 1.3. Правил технічної експлуатації установок очистки газу передбачено, що їх вимоги є обов`язковими для виконання суб`єктами господарювання (фізичними і юридичними особами), які розміщують, проектують, будують, реконструюють, технічно переозброюють, експлуатують ГОУ (установка очистки газу). При цьому, під ГОУ, відповідно до абз. 14 п. 1.2. Привал, розуміється - комплекс споруд, призначений для відведення, транспортування та вловлювання з газопилового потоку, що відводиться від технологічного обладнання, наявних у ньому забруднюючих речовин. ГОУ складається з газоочисних апаратів, допоміжного обладнання, контролюючих приладів і комунікацій. За методами очистки ГОУ поділяються на сім груп. Класифікація установок очистки газу за групами та методами очистки наведена в додатку 1. Проте, в переліку обладнання, що визначено в Акті перевірки та Приписі не має установок очистки газу, а отже позивач не є суб`єктом, на якого розповсюджуються вимоги вказаних Правил. Крім цього, вказані Правила не містять вимог щодо заповнення (подання) статистичної звітності за формою 2 -ТП (повітря).

Щодо вимог про підготування звіту про оцінку впливу на довкілля та отримання висновку з оцінки впливу на довкілля на поверхневе зберігання продуктів переробки викопного палива об`ємом 15 кубічних метрів на АЗС для власного автотранспорту та сільськогосподарської техніки позивач посилається на п. 1, 5 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», яким передбачено, що підготування суб`єктом господарювання звіту з оцінки впливу на довкілля та врахування висновку з оцінки впливу на довкілля є складовими частинами процедури оцінки впливу на довкілля.

Вимоги вказаного Закону розповсюджуються на суб`єктів господарювання, які здійснюють будь-який з видів діяльності, що визначений в переліку першої та другої категорії видів діяльності. В своєму Приписі відповідач не зазначив за яким саме видом діяльності позивач має підготувати звіт про оцінку впливу на довкілля та отримати відповідний висновок.

Таким чином, позивач вважає, що ТОВ «Південний перевалочний комплекс» не здійснює діяльності, яка підпадає під перелік планової діяльності, визначеної частинами 1, 2 ст.3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», здійснення якої без оцінки впливу заборонено.

Процесуальні дії та клопотання учасників справи

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Перше судове засідання по справі призначено на 10 вересня 2020 року.

23 вересня 2020 року ухвалою суду на місці, яка була занесена до протоколу судового засідання, судом приєднано до матеріалів справи відзив на адміністративний позов (вхід. №37414/20).

05 жовтня 2020 року ухвалою суду на місці, яка була занесена до протоколу судового засідання, судом приєднано до матеріалів справи відповідь на відзив (вхід. №40431/20) та заперечення на відповідь на відзив (вхід. №40659/20).

Позиція відповідача обґрунтовується наступним

Відповідач не погоджується з позовними вимогами ТОВ «Південний перевалочний комплекс» вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню посилаючись при цьому на те, що контролюючий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки власні висновки щодо зафіксованих обставин, та в подальшому, у разі виникнення спору щодо рішень по усуненню порушень, виявлених під час перевірки, що приймаються на підставі такого акту, обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених суб`єктом господарювання порушень.

Як зазначає відповідач, обґрунтовуючи свою правову позицію, позивач здійснює посилання на нормативно-правові акти, які втратили чинність та не регулюють спірні відносини, зокрема Порядок організації та проведення перевірок суб`єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України 10.09.2008 року №464 (скасування від 21.05.2017 року), та наказ Міністерства екології та природних ресурсів України від №483 «Про затвердження уніфікованих форм актів перевірок дотримання вимог природоохоронного законодавства, що містять перелік питань для здійснення планових заходів державного нагляду (контролю) (скасування від 21.05.2017 року).

Стосовно вимоги пункту 1 припису 18/14 отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин, відповідач зазначає, що Пунктом 2.2 Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.12.2008 року №639 встановлено, що факт наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря встановлюється державними інспекторами за результатами інструментально-лабораторних методів контролю, документальної перевірки суб`єктів господарювання та розрахунковими методами. А тому, нездійснення інспекторами інструментально-лабораторних досліджень не спростовує факт встановленого перевіркою порушення, що полягає у відсутності дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. Описані в акті перевірки джерела забруднення атмосферного повітря підтверджуються також відомістю оборотних засобів ТОВ «Південний перевалочний комплекс».

Стосовно вимоги пункту 2 припису №18/14 відповідач зазначає, що згідно вимог ст.10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» підприємства, установи, організації та громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов`язані здійснювати контроль за обсягом і складом забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, і рівнями фізичного впливу та вести їх постійний облік. Згідно розділу «Обґрунтування» вимоги №2 припису №18/14 вказано зокрема про виконання пункту на вимогу п. 2.1.6.4 дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря №0-2 від 12.01.2018 року. Таким чином, відповідач вважає, що вимога заповнення статистичної звітності за формою 2-ТП (повітря) є обґрунтованою та законною.

Щодо вимоги пункту 3 припису 18/14 з підготовки звіту з оцінки впливу на довкілля та отримання висновку з оцінки впливу на довкілля відповідач зазначає, що інспекцією під час перевірки виявлено нафтобазу (по суті - автозаправну станцію) для власного автотранспорту ТОВ «Південний перевалочний комплекс», що складається з наземних металевих ємностей - 2 шт. по 17 м. куб. та 1 ємність на 24 м. куб. та паливороздавальна колонка. ТОВ «Південний перевалочний комплекс» відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстровано за адресою: Україна, 68610, Одеська обл., місто Ізмаїл, Аеродромне шосе, будинок 2Ж. Код . Вид діяльності згідно КВЕД: 52.24 Транспортне оброблення вантажів (основний).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. З Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» друга категорія видів планованої діяльності та об`єктів, які можуть мати значний вплив на довкілля та підлягають оцінці впливу на довкілля, включає поверхневе та підземне зберігання викопного палива чи продуктів їх переробки на площі 500 квадратних метрів і більше або об`ємом (для рідких або газоподібних) 15 кубічних метрів і більше.

Відповідач наголошує, що ТОВ «Південний перевалочний комплекс» не підготовлено звіт про оцінку впливу на довкілля та не отримано висновок з оцінки впливу на довкілля на поверхневе зберігання "продуктів переробки викопного палива об`ємом 15 куб. м. і більше на АЗС для власного автотранспорту ТОВ «Південний перевалочний комплекс».

Крім того, відповідно до ст. 13, 39 Закону України «Про екологічну експертизу», ст. 27, 28, 29 «Про охорону навколишнього природного середовища», Переліку видів діяльності та об`єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, затверджений постановою КМУ від 28 серпня 2013 року № 808, підпункту 2 пункту 4 частини 3 статті З Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» - автозаправна станція відповідача за адресою: 68610, Одеська обл., місто Ізмаїл, Аеродромне шосе, будинок 2Ж здійснює діяльність без висновку з оцінки впливу на довкілля.

Таким чином, відповідач вважає, що в порушення ст. 13, 39 Закону України «Про екологічну експертизу», ст. 27, 28, 29 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», Переліку видів діяльності та об`єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, затверджений постановою КМУ від 28 серпня 2013 року № 808, п. 4 ч. 3 ст. 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», позивач здійснює діяльність без висновку державної екологічної експертизи на об`єкт та види діяльності, що становлять підвищену екологічну небезпеку та після набрання законної сили Законом України «Про оцінку впливу на довкілля» - висновку з оцінки впливу на довкілля.

В судове засідання 19 жовтня 2020 року сторони не з`явились, належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи. Від представника позивача та відповідача надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутністю в порядку письмового провадження (вхід. №42917/20, вхід. №ЕП/17518/20).

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

На підставі вищевикладеного, суд продовжив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтуються позиція позивача та відповідача, вислухавши пояснення сторін та оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Обставини справи встановлені судом

Товариство з обмеженою відповідальністю «Південний перевалочний комплекс» () є юридичною особою, видами діяльності якої є: 52.24 транспортне оброблення вантажів (основний); 10.41 Виробництво олії та тваринних жирів; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; 77.39 Надання в оренду інших машин, устатковання та товарів, н. в. і. у.; 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 49.20 Вантажний залізничний транспорт; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 52.10 Складське господарство; 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту; 52.22 Допоміжне обслуговування водного транспорту; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів; 01.19 Вирощування інших однорічних і дворічних культур; 01.13 Вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів; 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (а.с.36-41).

03 жовтня 2019 року до Державної екологічної інспекції в Одеській області надійшла заява фізичних осіб ОСОБА_1 та ін. від 02.09.2019 року щодо порушень природоохоронного законодавства внаслідок господарської діяльності декількох підприємств, у тому числі ТОВ «Південний перевалочний комплекс» (а.с.73-74).

25 жовтня 2019 року Державна екологічна інспекція в Одеській області звернулась до Державної екологічної інспекції України з листом №3/27/11 «Про погодження на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю)» (а.с.88-89).

Листом від 20 січня 2020 року за №2.5/125/0/46-20ПЗ Державна екологічна інспекція України надіслала відповідачу погодження на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог природоохоронного законодавства при здійсненні господарської діяльності ТОВ «Південний перевалочний комплекс» (а.с.90-91).

07 лютого 2020 року Державною екологічною інспекцією в Одеській області видано направлення на проведення позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства товариством з обмеженою відповідальністю «Південний перевалочний комплекс» за адресою: 68610, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Аеродромне шосе, 2ж, (а.с.92).

У період з 12.02.2020 року по 18.02.2020 рік посадовими особами Державної екологічної інспекції в Одеській області проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства ТОВ «Південний перевалочний комплекс».

18 лютого 2020 року посадовими особами Державної екологічної інспекції в Одеській області складено Акт за результатом проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів №22/14 (а.с.11-35).

В Акті №22/14 від 18.02.2020 року встановлені наступні порушення ТОВ «Південний перевалочний комплекс» вимог природоохоронного законодавства:

1. ст. 10, 11, 13 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» - провадження господарської діяльності при використанні джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу на викиди забруднюючих речовин, а саме:

- 2 бункери вигрузки автомобілів з під`ємника;

- 3 бункери вигрузки вагонів;

- 2 бункери вигрузки вагонів;

- 2 бункери перегрузки на автомобілі;

- 1 бункерна яма вигрузки вантажу самохвалами;

- гараж для ремонту ватажних автомобілів;

- котельна, яка працює на твердому паливі (пелетах);

- механічні майстерні;

- пункт приймання масла;

- нафтобаза (по суті - автозаправна станція), що складається з ємностей - 2 шт по 17 м3 та ємностей на 24 м3;

- норії: 175 я (28 м) пункт приймання;

- відцентрована ковшова стрічкова НЦ КП 175/30 Q-175 т/ч Н=30 м - 2 шт;

2. ст. 10.11,13 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» - статистична звітність за формою 2 ТП (повітря) не заповнюється;

3. п. 4 ч. 3 ст. 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» - виявлено нафтобазу (по суті - автозаправну станцію) для власного автотранспорту ТОВ «Південний перевалочний комплекс» який складається із наземних металевих ємностей - 2 шт по 17 м3 та ємності на 24 м3 (1 шт.) та паливо роздавальної колонки. Не підготовлено звіт про оцінку впливу на довкілля та не отримано висновок з оцінки впливу на довкілля на поверхневе зберігання продуктів переробки викопного палива об`ємом 15 кубічних метрів на АЗС для власного автотранспорту та сільськогосподарської техніки.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем винесено припис №18/14 від 19 лютого 2020 року (а.с.8-10), відповідно до якого ТОВ «Південний перевалочний комплекс» зобов`язано:

1) отримати дозволи на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а саме на:

- 2 бункери вигрузки автомоблів з підє`мника;

- 3 бункери вигрузки вагонів;

- 2 бункери вигрузки вагонів;

- 2 бункери перегрузки на автомобілі;

- 1 бункерна яма вигрузки вантажу самохвалами;

- гараж для ремонта вантажних автомобілів;

- котельна, яка працює на твердому паливі (пелетах);

- механічні майстерні;

- пункт приймання масла;

- нафтобаза (по суті - автозаправна станція), що складається з ємностей - 2 шт. по 17 м3 та ємностей на 24 м3;

- норії: 175 я (28 м) пункт приймання;

- відцентрована ковшова стрічкова НЦ КП 175/30 Q-175 т/ч Н=30 м - 2 шт.;

2) Заповнювати статистичну звітність за формою 2-ТП (повітря);

3) Підготувати звіт про оцінку впливу на довкілля та отримати висновок з оцінки впливу на довкілля на поверхневе зберігання продуктів переробки викопного палива об`ємом 15 кубічних метрів на АЗС для власного автотранспорту та сільськогосподарської техніки.

Позивач, не погоджуючись з оскаржуваним приписом, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Джерела права та висновки суду

Згідно з частиною першою статті 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить, зокрема, організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства, в тому числі про поводження з відходами; щодо наявності дозволів, лімітів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, дотримання їх умов.

Центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів є Державна екологічна інспекція України, правовий статус якої визначено у Положенні, затвердженому Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №454/2011 (далі - Положення № 454/2011).

Згідно з пунктами 4, 6 Положення № 454/2011 Держекоінспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог, зокрема, законодавства про поводження з відходами, щодо наявності дозволів, лімітів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, дотримання їх умов, тощо.

Держекоінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема: приймати рішення про обмеження чи зупинення (тимчасово) діяльності підприємств і об`єктів незалежно від їх підпорядкування та форми власності, якщо їх експлуатація здійснюється з порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, вимог дозволів на використання природних ресурсів, з перевищенням нормативів гранично допустимих викидів впливу фізичних та біологічних факторів і лімітів скидів забруднюючих речовин, за винятком суб`єктів підприємницької діяльності (інвесторів), що провадять свою діяльність відповідно до законодавства про угоди щодо розподілу продукції.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно частиною першою та другою статті 2 цього Закону дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Частиною шостою статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено, що за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Відповідно до частини сьомої статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

У частині 8 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що припис - це обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Відповідно до абзацу 3 статті 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов`язаний виконувати вимоги органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства.

За змістом частини 2 статті 12 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», невиконання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виявлених під час здійснення заходу державного нагляду (контролю), тягне за собою застосування до суб`єкта господарювання штрафних санкцій у порядку, встановленому законом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що суть припису - це виключно обов`язкова письмова вимога щодо усунення конкретних порушень вимог законодавства.

Згідно пункту 1 оскаржуваного Припису №18/14 від 19 лютого 2020 року позивача зобов`язано: отримати дозволи на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а саме на:

- 2 бункери вигрузки автомоблів з підє`мника;

- 3 бункери вигрузки вагонів;

- 2 бункери вигрузки вагонів;

- 2 бункери перегрузки на автомобілі;

- 1 бункерна яма вигрузки вантажу самохвалами;

- гараж для ремонта вантажних автомобілів;

- котельна, яка працює на твердому паливі (пелетах);

- механічні майстерні;

- пункт приймання масла;

- нафтобаза (по суті - автозаправна станція), що складається з ємностей - 2 шт. по 17

м3 та ємностей на 24 м3;

- норії: 175 я (28 м) пункт приймання;

- відцентрована ковшова стрічкова НЦ КП 175/30 Q-175 т/ч Н=30 м - 2 шт.

Як вбачається зі змісту Акта перевірки №22/14 від 18 лютого 2020 року, посадовими особами відповідача встановлено факт провадження господарської діяльності ТОВ «Південний перевалочний комплекс» при використанні джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», для забезпечення екологічної безпеки, створення сприятливого середовища життєдіяльності, запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров`я людей та навколишнє природне середовище здійснюється регулювання викидів найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Частиною 5 статті 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» передбачено, що викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Враховуючи положення зазначених норм діючого законодавства, суд приходить до висновку, що для констатації порушення умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря повинні бути встановлені наступні обставини: підприємство, цех, агрегат, установка, транспортний засіб тощо здійснюють викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин або суміші таких речовин; такі речовини або їх суміші дійсно є забруднюючими (наявні у Переліку найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, викиди яких в атмосферне повітря підлягають регулюванню, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2001 року №1598, або наявні докази, що речовини можуть прямо або опосередковано справляти негативний вплив на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища); викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря відбуваються без отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Водночас, суд зазначає, що в акті позапланового заходу №22/14 від 18 лютого 2020 року не вказано і жодним доказом при розгляді справи не підтверджено, які речовини надходять в атмосферне повітря внаслідок роботи цих об`єктів, чи є такі речовини забруднюючими, в яких обсягах здійснюються викиди забруднюючих речовин, не визначено тип та хімічний склад забруднюючої речовини.

Також судом встановлено, що під час проведення перевірки не було вчинено дій щодо відбору проб та інструментально-лабораторних вимірювань, не проводились дослідження чи експертиз, для з`ясування чи дійсно здійснюються викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря з вказаних в акті джерел викидів.

Судом також було встановлено, що більшість типів обладнання, що визначені в Акті перевірки та оскаржуваному Приписі, а саме всі бункери відвантаження та навантаження, гараж, механічні майстерні, ємності для масла об`ємом 17 та 24 м. куб., норії відсутні у Переліку типів устаткування, для яких розробляються нормативи граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин, затверджених Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 16.08.2004 року №317.

Відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій», затвердженої Наказом Міністерства фінансів України 30.11.1999 року за №291, для обліку наявності та руху палива, що придбається чи заготовлюється для технологічних потреб виробництва, експлуатації транспортних засобів, а також для вироблення енергії та опалення будівель, обліку оплачених талонів на нафтопродукти і газ використовується субрахунок 203 «Паливо» (нафтопродукти, тверде паливо, мастильні матеріали).

Відповідно до оборотно-сальдової відомості ТОВ «Південний перевалочний комплекс» по субрахунку 203 за січень 2019 року - вересень 2020 року, паливо у вигляді дизеля або бензину підприємством не закуповувалось та не відпускалось (а.с.126).

Позивач зазначив, що причиною відсутності необхідності у придбанні палива ТОВ «Південний перевалочний комплекс» було те, що під час проведення перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, товариству з обмеженою відповідальністю «Південний перевалочний комплекс» на праві власності належало 7 одиниць вантажних транспортних засобів, які були придбані останнім 30.01.2020 року та передані в оренду ТОВ «ЕКСПОТРЕНД» (Орендар) за договором оренди ТЗ № 01/02-2020-ТЗ від 01.02.2020 року.

Господарська операція з надання вантажного транспорту в оренду кореспондує з наявним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видом діяльності ТОВ «Південний перевалочний комплекс» - 77.12.«Надання в оренду вантажних автомобілів».

Пунктом 2.6. Договору оренди ТЗ № 01/02-2020-ТЗ від 01.02.2020 року передбачений обов`язок орендаря самостійно сплачувати витрати по оплаті паливно-мастильних матеріалів, запчастин і комплектуючих, вартість послуг по ремонту транспортних засобів.

Про реальність операції з оренди транспортних засобів свідчать: податкова накладна від 29.02.2020 року, рахунок на оплату № 50 від 29.02.2020 року, платіжні доручення № 2477 від 26.05.2020 року та №2496 від 29.05.2020 року про сплату орендної плати (а.с.127-148).

Окрім того, позивач також посилається на те, що гараж для ремонту вантажних автомобілів не використовувався за цільовим призначенням та в ньому не знаходилось устаткування чи інструменти, з яких могли б відводитись забруднюючи викиди у атмосферне повітря, зазначене підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 703 «Дохід від реалізації робіт та послуг», за яким вбачається, що протягом січня 2020 року - лютого 2020 року ТОВ «Південний перевалочний комплекс» отримувало доходи тільки від надання в оренду вагонів та транспортних засобів, а такі види діяльності як надання послуг з ремонту транспортних засобів третім особам позивачем не здійснювались (а.с.149-150).

При цьому, в судовому засіданні представник відповідача зазначила, що факт функціонування вказаного об`єкту в акті перевірки не зафіксовано та при проведенні перевірки не встановлено.

В Акті позапланової перевірки у якості одного з джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря було зазначено котельну, яка працює на твердому паливі (пелетах). Як було зазначено вище, товариством з обмеженою відповідальністю «Південний перевалочний комплекс» не придбавалось паливо, у тому числі тверде паливо, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю ТОВ «Південний перевалочний комплекс» по субрахунку 203 за січень 2019 року - вересень 2020 року (а.с.126).

До вантажно-розвантажувального обладнання, що визначено відповідачем в акті перевірки як джерело викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря відносяться:

1) 2 бункери вигрузки автомобілів з під`ємника;

2) 3 бункери вигрузки вагонів;

3) 2 бункери вигрузки вагонів;

4) 2 бункери перегрузки на автомобілі;

5) 1 бункерна яма вигрузки вантажу самохвалами;

6) норії: 175 я (28 м) пункт приймання;

7) відцентрована ковшова стрічкова НЦ КП 175/30 Q-175 т/ч Н=30 м - 2 шт.;

Судом встановлено, що ТОВ «Південний перевалочний комплекс» не надавало навантажувально-розвантажувальні послуги, що підтверджується оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 703 «Дохід від реалізації робіт та послуг», а також по субрахунку №203, з яких вбачається, що протягом лютого 2017 - жовтень 2020 року ТОВ «Південний перевалочний комплекс» отримувало доходи тільки від надання в оренду вагонів та транспортних засобів, такі види діяльності як надання навантажувально-розвантажувальних послуг третім особам позивачем не здійснювались (т.1 а.с.150, т.2 а.с.18-20).

Отже, суд погоджується з твердженням позивача відносно того, що висновок про те, що бункери вигрузки автомобілів з підємника, бункери вигрузки вагонів, бункери загрузки вагонів, бункери перегрузки автомобілів, бункерна яма вигрузки вантажу самосвалами, гараж для ремонта автомобілів, котельна, яка працює на твердому паливі (пелетах), механічні майстерні, пункт приймання масла, нафтобаза, норії є джерелами, які здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря є припущенням відповідача.

Таким чином, п.1 Припису №18/14 від 19 лютого 2020 року підлягає скасуванню.

Згідно пункту 2 оскаржуваного Припису №18/14 від 19 лютого 2020 року позивача зобов`язано заповнювати статистичну звітність за формою 2 - ТП (повітря).

Відповідно до статті 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» підприємства, установи, організації та громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов`язані своєчасно і в повному обсязі сплачувати екологічний податок.

Пунктом 1.3. Правил технічної експлуатації установок очистки газу передбачено, що їх вимоги є обов`язковими для виконання суб`єктами господарювання (фізичними і юридичними особами), які розміщують, проектують, будують, реконструюють, технічно переозброюють, експлуатують ГОУ (установка очистки газу). При цьому під ГОУ, відповідно до абз. 14 п. 1.2. Привал, розуміється - комплекс споруд, призначений для відведення, транспортування та вловлювання з газопилового потоку, що відводиться від технологічного обладнання, наявних у ньому забруднюючих речовин. ГОУ складається з газоочисних апаратів, допоміжного обладнання. контролюючих приладів і комунікацій. За методами очистки ГОУ поділяються на сім груп. Класифікація установок очистки газу за групами та методами очистки наведена в додатку 1.

Суд погоджується з твердженням представника позивача, що в переліку обладнання, що визначено в Акті перевірки та оскаржуваному Приписі не має установок очистки газу, а отже позивач не є суб`єктом, на якого розповсюджуються вимоги вказаних Правил. Крім цього, вказані Правила не містять вимог щодо заповнення (подання) статистичної звітності за формою 2 ТП (повітря).

Таким чином, п.2 Припису №18/14 від 19 лютого 2020 року підлягає скасуванню.

У пункті 3 оскаржуваного Припису №18/14 від 19 лютого 2020 року позивача зобов`язано підготувати звіт про оцінку впливу на довкілля та отримати висновок з оцінки впливу на довкілля на поверхневе зберігання продуктів переробки викопного палива об`ємом 15 кубічних метрів на АЗС для власного автотранспорту та сільськогосподарської техніки.

Закон України «Про оцінку впливу на довкілля» встановлює правові та організаційні засади оцінки впливу на довкілля, спрямованої на запобігання шкоді довкіллю, забезпечення екологічної безпеки, охорони довкілля, раціонального використання і відтворення природних ресурсів, у процесі прийняття рішень про провадження господарської діяльності, яка може мати значний вплив на довкілля, з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Вплив на довкілля (далі - вплив) - будь-які наслідки планованої діяльності для довкілля, в тому числі наслідки для безпечності життєдіяльності людей та їхнього здоров`я, флори, фауни, біорізноманіття, ґрунту, повітря, води, клімату, ландшафту, природних територій та об`єктів, історичних пам`яток та інших матеріальних об`єктів чи для сукупності цих факторів, а також наслідки для об`єктів культурної спадщини чи соціально-економічних умов, які є результатом зміни цих факторів (п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля»).

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» оцінка впливу на довкілля - це процедура, що передбачає: 1) підготовку суб`єктом господарювання звіту з оцінки впливу на довкілля відповідно до статей 5, 6 та 14 цього Закону; 2) проведення громадського обговорення відповідно до статей 7, 8 та 14 цього Закону; 3) аналіз уповноваженим органом відповідно до статті 9 цього Закону інформації, наданої у звіті з оцінки впливу на довкілля, будь-якої додаткової інформації, яку надає суб`єкт господарювання, а також інформації, отриманої від громадськості під час громадського обговорення, під час здійснення процедури оцінки транскордонного впливу, іншої інформації; 4) надання уповноваженим органом мотивованого висновку з оцінки впливу на довкілля, що враховує результати аналізу, передбаченого пунктом 3 цієї частини; 5) врахування висновку з оцінки впливу на довкілля у рішенні про провадження планованої діяльності відповідно до статті 11 цього Закону. Оцінка впливу на довкілля здійснюється з дотриманням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, з урахуванням стану довкілля в місці, де планується провадити плановану діяльність, екологічних ризиків і прогнозів, перспектив соціально-економічного розвитку регіону, потужності та видів сукупного впливу (прямого та опосередкованого) на довкілля, у тому числі з урахуванням впливу наявних об`єктів, планованої діяльності та об`єктів, щодо яких отримано рішення про провадження планованої діяльності або розглядається питання про прийняття таких рішень. Суб`єктами оцінки впливу на довкілля є суб`єкти господарювання, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, які є замовниками планованої діяльності і для цілей цього Закону прирівнюються до суб`єктів господарювання (далі - суб`єкт господарювання), уповноважений центральний орган, уповноважені територіальні органи, інші органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, громадськість, а у випадках, визначених статтею 14 цього Закону, - держава походження та зачеплена держава.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» визначено, що здійснення оцінки впливу на довкілля є обов`язковим у процесі прийняття рішень про провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті. Така планована діяльність підлягає оцінці впливу на довкілля до прийняття рішення про провадження планованої діяльності.

Згідно з абз.3 п.4 ч.3 ст.3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» друга категорія видів планованої діяльності та об`єктів, які можуть мати значний вплив на довкілля та підлягають оцінці впливу на довкілля, включає, зокрема, енергетичну промисловість: поверхневе та підземне зберігання викопного палива чи продуктів їх переробки на площі 500 квадратних метрів і більше або об`ємом (для рідких або газоподібних) 15 кубічних метрів і більше.

Суд зазначає, що в акті перевірки встановлено, що на території підприємства виявлено нафтобазу (по суті - автозаправну станцію) для власного автотранспорту ТОВ «Південний перевалочний комплекс» який складається із наземних металевих ємностей - 2 шт. по 17 м3 та ємності на 24 м3 (1 шт.) та паливо роздавальної колонки.

Суд зазначає, що в акті перевірки не конкретизується які саме паливно-мастильні матеріали та в яких об`ємах знаходились в металевих ємностях.

Також, відповідачем до суду не надано доказів зберігання у вказаних ємностях саме викопного палива чи продуктів його переробки (рідкого чи газоподібного), як і не доведено факт використання такого палива в господарській діяльності позивача, як на час проведення перевірки так і в інші періоди.

Крім того, як було встановлено судом відповідно до оборотно-сальдової відомості ТОВ «Південний перевалочний комплекс» по субрахунку 203 «Палива» у період з 06.02.2017 року по 13.10.2020 рік, паливо у вигляді дизеля або бензину підприємством не закуповувалось та не відпускалось (т.1 а.с.126, т.2 а.с.18).

Таким чином, суд приходить до висновку, що п.3 оскаржуваного Припису №18/14 від 19.02.2020 року підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.2 ст.73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи все вищевикладене, на підставі ст.8 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Південний перевалочний комплекс» підлягають задоволенню у повному обсязі, а Припис Державної екологічної інспекції в Одеській області №18/14 від 19 лютого 2020 року підлягає скасуванню.

Розподіл судовий витрат

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на задоволення позову та згідно із ст.139 КАС України судові витрати позивача у загальній сумі 2 102 грн. 00 коп., сплачені згідно з квитанції №4506 від 19 серпня 2020 року, підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції в Одеській області.

Враховуючи перебування судді у період з 20.10.2020 року по 27.10.2020 року на лікарняному, рішення суду по справі винесено у перший робочий день після виходу судді з лікарняного - 28 жовтня 2020 року.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 9, 12, 77, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Південний перевалочний комплекс» до Державної екологічної інспекції в Одеській області про визнання протиправним та скасування припису №18/14 від 19.02.2020 року - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати припис Державної екологічної інспекції в Одеській області №18/14 від 19.02.2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції в Одеській області () на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Південний перевалочний комплекс» () суму сплаченого судового збору у розмірі 2 102,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили, згідно ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

При цьому, відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Південний перевалочний комплекс» (Аеродромне шосе, 2ж, Одеська область, 68610, ).

Відповідач: Державна екологічна інспекція в Одеській області (просп. Шевченка, 12, м. Одеса, 65058, ).

Суддя С.О. Cтефанов

.