Справа № 360/1899/20
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2020-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2020 року справа №360/1899/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів: Компанієць І.Д., Міронової Г.М., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2020 року у справі № 360/1899/20 (головуючий І інстанції Тихонов І.В., повний текст складений у м. Сєвєродонецьку Луганської області) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), в якому просив: визнати протиправну бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу в день звільнення індексації грошового забезпечення за період з липня 2015 року по серпень 2019 року, включно, на загальну суму 6223,93 грн; визнати протиправну бездіяльність відповідача щодо невиплати в день звільнення грошової компенсації за невикористані дні додаткових відпусток, як учаснику бойових дій за 2015- 2019 роки в кількості 70 діб на загальну суму 14314,30 грн.; стягнути невиплачену в день звільнення індексацію грошового забезпечення за період з липня 2015 року по серпень 2019 року в сумі 6223,93 грн.; стягнути грошову компенсацію за не використані дні додаткових відпусток, як учаснику бойових дій за 2015-2019 роки в кількості 70 діб на загальну суму 14314,30 грн.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18.06.2020 року позов задоволений частково:

- визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 в день звільнення індексації грошового забезпечення за періоди з липня 2015 року по листопада 2018 року та з лютого 2019 року по липень 2019 року;

- визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 в день звільнення грошової компенсації за невикористані дні додаткових відпусток, як учаснику бойових дій за 2015- 2019 роки в кількості 70 діб на загальну суму 14314,30 грн.;

- зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу невиплачену в день звільнення індексацію грошового забезпечення за періоди з липня 2015 року по листопад 2018 року та з лютого 2019 року по липень 2019 року;

- стягнуто з ВЧ НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткових відпусток, як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018 та 2019 рік в кількості 70 діб на загальну суму 14314,30 грн.;

- у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено (а.с. 49-55).

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ВЧ НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткових відпусток, як учаснику бойових дій за 2015-2019 роки в кількості 70 діб на загальну суму 14314,30 грн. на стягнення грошової компенсації за невикористані дні додаткових відпусток, як учаснику бойових дій за 2016- 2019 роки в кількості 56 діб на суму 11062,14 грн., посилаючись на допущення судом першої інстанції описки в рішенні в частині стягнення грошової компенсації за невикористані дні додаткових відпусток, як учаснику бойових дій за 2015 рік. Це сталося внаслідок виявлення відповідачем помилки в довідці від 26.02.2020 року № 231, яку долучено до матеріалів справи. Зазначену помилку виправлено наказом ВЧ НОМЕР_1 від 30.06.2020 року № 419-ОС (а.с. 60-62).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі обставини справи.

ОСОБА_1 з 09.07.2015 року по 20.08.2019 року проходив службу в ВЧ НОМЕР_1 .

14.01.2016 позивач отримав посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 (а. с. 12).

Наказом начальника 3 прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 20.08.2019 року № 372-ос «По особовому складу» ОСОБА_1 з 20.08.2019 року звільнено зі військової служби за ст. 26, ч. 5 п. 2 пп. «Ж» (у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з виплатою компенсації за 18 діб щорічної основної оплачуваної відпустки у 2019 році (а.с. 15).

Згідно довідки ВЧ НОМЕР_1 від 26.02.2020 року № 231 загальна сума компенсації невикористаної позивачем додаткової відпустки, як учасником бойових дій, за період з 2015 по 2019 роки складає 14314,30 грн. (а.с. 20).

Спірним при апеляційному перегляду є наявність підстав для стягнення з ВЧ НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткових відпусток, як учаснику бойових дій за 2015 рік у кількості 14 діб.

При цьому, апелянт не оскаржує мотиви, з яких суд дійшов висновку про задоволення позову в зазначеній частині. Єдиним аргументом апелянта є виявлення, після ухвалення рішення судом у цій справі, помилки в довідці ВЧ НОМЕР_1 від 26.02.2020 року № 231 щодо грошової компенсації позивачу за невикористану додаткову відпустку за 2015 рік, яку долучено до матеріалів справи, та на підставі якої судом задоволено позов в цій частині за 2015 рік. Наказом ВЧ НОМЕР_1 від 30.06.2020 року № 419-ОС виправлено виявлену помилку.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції при вирішенні питання про задоволення позовних вимог обгрунтовано застосовано рішення Верховного Суду у зразковій справі № 620/4218/18/

Відповідно до абз. 3 пункту 14 статті 10-1 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закону № 2011) у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки.

Згідно ст. 16-2 Закону України «Про відпустки» від 15 листопада 1996 року № 504/96-ВР надання учасникам бойових дій додаткової відпустки із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (далі Закон № 3551) учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно п.12 ч. 1 ст. 12 Закону № 3551 учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Відповідно до ч. 14 ст. 10-1 Закону № 2011 у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки.

В особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів (ч. 17 ст. 10-1 Закону № 2011).

В особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець (ч. 18 ст. 10-1 Закону № 2011).

У разі ненадання військовослужбовцям щорічних основних відпусток у зв`язку з настанням періодів, передбачених пунктами 17 і 18 цієї статті, такі відпустки надаються у наступному році. У такому разі дозволяється за бажанням військовослужбовців об`єднувати щорічні основні відпустки за два роки, але при цьому загальна тривалість об`єднаної відпустки не може перевищувати 90 календарних днів (ч. 21 ст. 10-1 Закону № 2011).

Указом Президента України від 17.03.2014 № 303 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17.03.2014 № 1126, постановлено оголосити та провести часткову мобілізацію.

Таким чином, спірні правовідносини щодо отримання грошової компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки у зв`язку із звільненням позивача виникли в особливий період.

В особливий період з моменту оголошення мобілізації до припинення відповідного періоду надання військовослужбовцям інших видів відпусток, зокрема, додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону № 3551, припиняється.

Згідно ч. 8 статті 10-1 Закону № 2011 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

Підстави та порядок надання додаткової відпустки особам, які мають статус учасника бойових дій, передбачені Законом № 2011.

Верховний Суд дійшов висновку, що норми Закону № 3551 не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації.

Таким чином, на час прийняття наказів про виключення позивача зі списків особового складу, відповідачем протиправно не було проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону № 3551, за період з 2015 по 2019 роки.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позову в частині стягнення на користь позивача грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 по 2019 роки.

Щодо виявлення відповідачем помилки в довідці від 26.02.2020 року № 231 щодо грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, яку долучено до матеріалів справи та виправлення помилки наказом ВЧ НОМЕР_1 від 30.06.2020 року № 419-ОС (а.с. 20, 65).

В довідці ВЧ НОМЕР_1 від 26.02.2020 року № 231, яку долучено до матеріалів справи відповідачем та враховано судом першої інстанції, зазначено, що загальна сума компенсації невикористаної позивачем додаткової відпустки, як учасником бойових дій, за період з 2015 по 2019 роки складає 14314,30 грн., в тому числі за 2015 рік 2862,86 грн. (а.с. 20).

В подальшому, вже після ухвалення рішення судом у цій справі, відповідачем, у зв`язку з виявленням помилки в зазначені права на компенсацію невикористаної позивачем додаткової відпустки, як учасником бойових дій за 2015 рік, у наданій ним суду довідці від 26.02.2020 року № 231, прийнято наказ № 419-ОС від 30.06.2020 року, яким внесено зміни до наказу від 20.08.2019 року № 372-ос, якими пункт 4.1 доповнено новим абзацом наступного змісту: «Виплатити грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку строком 14 календарних днів за рік, як особі, що має статус учасника бойових дій, за 2016 рік, за 2017 рік, за 2018 рік, за 2019 рік». Підстава рішення Луганського окружного адміністративного суду № 360/1899/20 від 18.06.2020 року (а.с. 65).

Суд зазначає, що у наказі № 419-ОС від 30.06.2020 року відсутні посилання на помилки у зазначенні права на компенсацію невикористаної позивачем додаткової відпустки, як учасником бойових дій за 2015 рік.

Також, апеляційний суд зазначає, що виявлені можливі помилки відповідачем після ухвалення рішення судом у цій справі, тому надавати цьому оцінку у суду апеляційної інстанції відсутні підстави.

Водночас, апеляційний суд роз`яснює відповідачу право звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення першої інстанції у цій справі за нововиявленими обставинами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про задоволення позову про визнання протиправною та скасування спірної вимоги.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 червня 2020 року у справі № 360/1899/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні ді- залишити без змін.

Повний текст постанови складений 26 жовтня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: І.Д. Компанієць

Г.М. Міронова