Справа № 580/1524/20
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2020-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1524/20 Суддя першої інстанції: С.О. Кульчицький
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Черпіцької Л.Т.,

при секретарі - Кузик О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БУМКОРН» на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БУМКОРН» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2020 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бумкорн» звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці від 10.12.2019 року №100000/2019/200001/2 про визначення митної вартості товарів;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення від 10.12.2019 року №UA100710/2019/00001;

- визнати протиправною та скасувати відмову у визнанні митної вартості від 21.02.2020 року №7.8-1/15/11/3546.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 31 липня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бумкорн» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянти обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу від Київської митниці Держмитслужби до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Київської митниці Держмитслужби від 10.12.2019 року №100000/2019/200001/2 про визначення митної вартості товарів є законним та обґрунтованим, адже надані Товариством з обмеженою відповідальністю «Бумкорн» документи містять розбіжності щодо поставки товару, що свідчить про можливий вплив на вартість товару. Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції необґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 01.04.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бумкорн» (покупець) та Фірмою «LUCKY WE INTERNATIONAL CO. LIMITED» (продавець) укладено контракт № 1/19 UKR, відповідно до умов якого продавець продає, а покупець придбаває іграшки та інші товари в асортименті, які в подальшому називаються товаром. Конкретна назва, кількість товару та ціна зазначаються в інвойсах до даного контракту для кожної конкретної партії, що поставляється.

Згідно з п. 1.3 контракту № 1/19 UKR від 01.04.2019 року загальна сума контракту становить 100 000, 00 доларів США.

Відповідно до п. 2.1, 2.4 контракту № 1/19 UKR від 01.04.2019 року продавець поставляє товари на умовах СІР, Україна, Черкаська область, Городищенський район, смт. Вільшана. Вид транспортування: морський транспорт.

Пунктом 3 контракту № 1/19 UKR від 01.04.2019 року передбачено, що оплата за товар проводиться в доларах США. Покупець зобов`язується перерахувати авансовий платіж на рахунок продавця в розмірі, не менше 20 % від суми поставки.

Згідно з п. 8.1 контракту № 1/19 UKR від 01.04.2019 року усі податки, мита, митні збори, пов`язані з виконанням контракту оплачуються тією стороною, на території якої вони утримуються. Страхування вантажу не проводиться.

Додатковою угодою № 1 до контракту № 1/19 UKR від 01.04.2019 року сторони доповнили п.3 контракту фразою: Покупець оплачує кожний інвойс протягом 180 днів з дня відправки товару продавцем. Датою відправки вважається дата складання коносамента.

09.12.2019 року до митного поста «Черкаси-південний» Київської митниці Держмитслужби уповноваженою особою позивача подано митну декларацію ІМ-40-ДЕ №UA 100710/2019/517726 (далі - МД), за якою в митний режим задекларовано товари «іграшки та інші товари в асортименті» загальною вартістю 21 022,346 доларів США, що надійшов на адресу позивача від компанії «LUCKY WE INTERNATIONAL CO. LIMITED» (Китайська Народна Республіка).

За МД №UA 100710/2019/517726 митну вартість задекларованого товару уповноваженою особою позивача як таку, що визначена за основним методом визначення митної вартості товару - за ціною договору (контракту) щодо і. які імпортуються (вартість операції), а саме: Товар №1 - 156524,11 грн. (на рівні 2,32 долари США/кг); Товар №2 - 5622,78 грн. (на рівні 2,9 долари США/кг); Товар №3 - 19335,70 грн. (на рівні 1,96 долари США/кг); Товар №4 - 16920,52 грн. (на рівні 2,32 долари США/кг); Товар №5 - 7003,56 грн. (на рівні 1,91 долари США/кг); Товар №8 - 6036,54 грн. (на рівні 1,53 долари США/кг); Товар №13 -20798,57 грн. (на рівні 2,32 долари США/кг); Товар №14 - 31590,27 грн. (на рівні 1,9 долари США/кг); Товар №15 - 6468,33 грн. (на рівні 2,95 долари США/кг); Товар №16 - 102,49 грн. (на рівні 0,04 долари США/кг); Товар №17 - 3102,06 грн. (на рівні 0,51 долари США/кг); Товар №18 - 1186,24 грн. (на рівні 1,53 долари США/кг); Товар №19 - 5508,90 грн. (на рівні 1,30 долари США/кг).

Згідно з графою 44 вказаної МД, для підтвердження заявленої митної вартості товарів та правильності обрання методу її визначення до митного органу подано наступні документи:

- пакувальний лист від 14.10.2019 року;

- уточнюючий пакувальний лист від 02.12.2019 року;

- проформа від 29.08.2019 року №FОС20190829;

- комерційний інвойс від 14.10.2019 року №2019ВL009;

- уточнюючий комерційний інвойс від 02.12.2019 року №2019ВL009;

- коносамент від 17.10.2019 року №MEDUN4554386;

- міжнародна товарно-транспортна накладна від 22.11.2019 року №498;

- платіжне доручення в іноземній валюті від 27.09.2019 року №38;

- зовнішньоекономічний контракт від 01.04.2019 року № 1/19UKR;

- додаткову угоду до зовнішньоекономічного контракту від 15.05.2019 року № 1;

- вагова описова довідка від 03.12.2019 року №1;

- лист компанії «LUCKY WE INTERNATIONAL CO. LIMITED» від 02.12.2019 року б/н;

- акт про невідповідність товарів відомостям, зазначеним у товарно-супровідних документах від 03.12.2019 року №N-03.

У подальшому, відповідно до ст. 363 Митного кодексу України (далі - МК України), п. 4.5.4. Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 р. №631 (далі - Порядок №631/2012), Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 р. №684, Автоматизованою системою аналізу управління ризиками за МД №UA 100710/2019/517726 згенеровано обов`язкові до виконання форми митного контролю (а.с. 142-144):

- 105-2 «Контроль правильності визначення митної вартості товарів»: по наступних товарах можливе заниження митної вартості товару: 1, 2, 3, 4, 5, 8, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19. Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України з урахуванням вимог наказу Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 № 689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України». Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 ст. 53 Митного кодексу України;

- 106-2 «Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів»: по наступних товарах можливе заниження митної вартості товару: 1, 2, 3, 4, 5, 8, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19. Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України з урахуванням вимог наказу Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 № 689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України». Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 ст. 53 Митного кодексу України;

- 117-2 «Здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів із залученням спеціалізованого підрозділу митниці ДФС для перевірки числового значення заявленої митної вартості»: по наступних товарах можливе заниження митної вартості товару: (1,2,3,4,5,8,13,14,15,16,17,18,19). Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України з урахуванням вимог наказу Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 № 689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України». Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 cm. 53 Митного кодексу України.

Виконання зазначених митних формальностей відповідно до п. 4.7. Порядку №631/2012 митним постом «Черкаси-південний» передано до спеціалізованого підрозділу Київської митниці Держмитслужби.

Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості задекларованих товарів відповідачем встановлено, що надані для підтвердження митної вартості документи містять розбіжності та не містять відомостей щодо усіх складових митної вартості задекларованих товарів, зокрема:

1) пунктами 2.1. та 2.4. розділу 2 зовнішньоекономічного контракту від 01.04.2019 року №1/19UKR передбачено, що поставка вищевказаного товару позивачу здійснюється продавцем («LUCKY WE INTERNATIONAL CO. LIMITED») на комерційних умовах СІР Вільшана, при цьому сторони дійшли згоди про поставку товарів морським видом транспорту. Враховуючи те, що смт. Вільшана розташоване в Городищенському районі Черкаської області та не має морських портів, транспортування морським видом транспорту товару на таких умовах є об`єктивно неможливим;

2) відповідно до п. 2.2 зовнішньоекономічного контракту від 01.04.2019 року №1/19UKR зазначено, що усі терміни по доставці, зазначені в даному пункті визначаються і тлумачаться сторонами згідно з ІНКОТЕРМС 2010 (умови поставки - СІР Вільшана). Відповідно до Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів ІНКОТЕРМС 2010, термін СІР "фрахт/перевезення та страхування оплачено до ..." означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. При цьому, продавець зобов`язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески. За умовами терміну СІР від продавця вимагається забезпечення страхування лише з мінімальним покриттям. У випадку, якщо покупець бажає мати страхування з більшим покриттям, він повинен або прямо та недвозначно домовитися про це з продавцем, або самостійно вжити заходів до забезпечення додаткового страхування. Однак в пункті 8.1. контракту від 01.04.2019 №1/19UKR зазначено що страхування не здійснюється, що прямо суперечить пункту 2.2. цього контракту. Таким чином, визначенні сторонами зовнішньоекономічної операції умови поставки передбачають можливість понесення позивачем додаткових витрат щодо страхування вантажу, що мають бути включенні в митну вартість товару відповідно до ч. 10 ст. 58 МК України. Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України якщо страхування здійснювалось, декларант зобов`язаний надати митниці страхові документи та документи, які підтверджують вартість страхування, але надані документи містять суттєві розбіжності та не містять всіх відомостей, що дають змоги впевнитись в правильності заявлення позивачем всіх складових митної вартості задекларованого товару;

3) відповідно до статті 7 Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (ГАТТ 1947) оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару. Враховуючи рівень заявленої митної вартості деяких товарів (наприклад, товар №16 митна вартість - 0,04 дол. США/кг) здійснення такої зовнішньоекономічної операції (враховуючи вартість сировини, витрат на виробництво та вартість транспортування морем) є недоцільним, що викликає сумніви щодо правильності визначення митної вартості;

4) до митного оформлення уповноваженою особою позивача подано декілька комерційних документів - комерційний інвойс від 14.10.2019 року №2019BL009 та уточнюючий комерційний інвойс від 14.10.2019 року №2019BL009. Зазначені комерційні документи видані однією датою, але містять різну інформацію щодо кількості та вартості поставленого товару. При цьому, митну вартість задекларованого товару заявлено на підставі уточнюючого комерційного інвойсу від 14.10.2019 року №2019BL009, що не надходив з вантажем та кількість і вартість товару в якому значно відрізняється від відомостей, зазначених в комерційному інвойсі від 14.10.2019 року №2019BL009, що подавався в пункті пропуску на митну територію України. При цьому, уповноваженою особою позивача до митного оформлення на підтвердження заявленої митної вартості також подано проформу від 29.08.2019 року №FOC20190829, яка містить посилання на зовнішньоекономічний контракт від 01.04.2019 року №1/19UKR та комерційний інвойс від 29.08.2019 року №FOC20190829, який до митного оформлення не подавався. При цьому, кількість та вартість зазначеного в проформі від 29.08.2019 року №FOC20190829 товару відрізняється від відомостей, наявних в комерційному інвойсі від 14.10.2019 року №2019BL009 та уточнюючому комерційному інвойсі від 14.10.2019 року №2019BL009;

5) підпунктом 1.2. та розділом 3 зовнішньоекономічного контракту від №1/19UKR передбачено, що ціна на продукцію вказується в комерційних інвойсах, а покупець (ТОВ «Бумкорн») зобов`язаний перерахувати авансовий платіж на рахунок Продавця в розмірі не менше 20% від суми поставки. Згідно з додатковою угодою до зовнішньоекономічного контракту від 15.05.2019 року №1 передбачено, що покупець оплачує кожен інвойс протягом 180 днів з моменту дати складення коносаменту (відправлення товару). На час проведення митного контролю позивачем або його уповноваженою особою не надано інформації щодо оплати за поставлений товар або ж відсутність такої, а також інформації про те, які фактично інвойси з поданих має оплатити позивач. Надане до митного оформлення платіжне доручення в іноземній валюті від №38 містить посилання на зовнішньоекономічний контракт від 01.04.2019 року №1/19UKR та комерційний інвойс від 29.08.2019 року №FQC20190829, який до митного оформлення не подавався, що унеможливило ідентифікувати його з партією поставленого товару та встановити суму, яка фактично була сплачена або підлягала сплаті за ці товари в розумінні ч. 3 ст. 53 МК України.

З метою підтвердження числових значень складових митної вартості та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларанту надано можливість усунути розбіжності, спростувати сумніви щодо заявленого рівня митної вартості та довести заявлену ним митну вартість товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

09.12.2019 року уповноваженою особою позивача повідомлено митницю, що надати додаткові документи останній не має змоги (а.с. 147).

10.12.2019 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №100250005/2015/000057/2, відповідно до якого заявлені митні вартості товарів скориговано за другорядним методом визначення митної вартості - за ціною договору щодо подібних товарів, відповідно до положень ст. 60 МК України. При коригуванні, за основу взято наступні рівні митних вартостей подібних товарів оформлених у митному відношенні за наступними митними деклараціями:

Товар №1 - 5,51 дол. США/кг, оформлено за МД від 04.12.2019 року №UА50009/2019/23227;

Товар №2 - 5,51 дол. США/кг, оформлено за МД від 07.12.2019 року №UA50006/2019/40794;

Товар № 3 - 3,52 дол. США/кг, оформлено за МД від 01.12.2019 року №UA50009/2019/22907;

Товар № 4 - 5,51 дол. США/кг, оформлено за МД від 04.12.2019 року №UA50009/2019/23227;

Товар № 5 - 5,51 дол. США/кг, оформлено за МД від 07.12.2019 року №UA50002/2019/14350;

Товар № 8 - 10,48 дол. США/кг, оформлено за МД від 08.10.2019 року №UA50006/2019/31579;

Товар № 13 - 5,51 дол. США/кг, оформлено за МД від 28.11.2019 року №UA50001/2019/22907

Товар № 14 - 5,51 дол. США/кг, оформлено за МД від 06.12.2019 року №UA50002/2019/14287;

Товар № 15 - 3,01 дол. США/кг, оформлено за МД від 05.12.2019 року №UA50009/2019/23315;

Товар № 16 - 1,61 дол. США/кг, оформлено за МД від 28.11.2019 року №UA50012/2019/11696;

Товар № 17 - 5,01 дол. США/кг, оформлено за МД від 02.12.2019 року №UA50006/2019/39689;

Товар № 18 - 5,51 дол. США/кг, оформлено за МД від 07.12.2019 року №UA50006/2019/40776

Товар № 19 - 3,01 дол. США/кг, оформлено за МД від 07.10.2019 року №UA10012/2019/211741.

Рішення винесено без урахуванням термінів, передбачених ст. 53 МК України, на письмове прохання декларанта за формою встановленою наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору». Декларанту роз`яснено наявність в нього права на випуск товарів у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу X МК України, право оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості товарів у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 МК України або до суду, а також перелік вимог за умови яких митна вартість може бути визнана.

У зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів, відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України, положень розділу VII Порядку №631/2012, позивачу 10.12.2019 року видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА 100710/2019/00001.

12.12.2019 зазначені товари, відповідно до ч. 7 ст. 55 МК України, випущені у вільний обіг за митною декларацією №UА100710/2019/518002 зі сплатою митних платежів згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та забезпечення сплати різниці між цією сумою та сумою митних платежів, визначених митницею відповідно до рішення про коригування митної вартості №UА100000/2019/200001/2.

Загальна сума наданих позивачем гарантій становить 106128,60 грн.

У подальшому, 27.02.2020 року до Київської митниці Держмитслужби надійшло клопотання позивача від 13.02.2020 року №200 щодо визнання заявленої митної вартості задекларованих товарів та повернення наданих фінансових гарантій, до якої надано платіжні доручення № 38 та № 39, прайс-лист, лист від «LUCKY WE INTERNATIONAL CO. LIMITED».

За результатами розгляду вказаного клопотання та поданих до нього документів встановлено, що заявлена позивачем митна вартість товарів не відповідає нормам ст. 7 Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1947 року, базується на необ`єктивних даних та протирічить вимогам ст.ст. 52, 58 МК України, у зв`язку з чим відсутні підстави для її визнання. Не погоджуючись із рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України) визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як убачається ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 53 МК України визначено перелік документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення. До таких документів належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як убачається ч. 5 ст. 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до вимог п.п. 3.16, 6.2 Загального додатку до Конвенції визначено, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Згідно з вимогами пп. 4.5.10 п. 4.5 розділу 4 Порядку № 631 перевірка правильності визначення митної вартості товарів належить до митних формальностей, що виконуються при митному оформленні митної декларації.

Крім того, ч. 1 ст. 54 МК України регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Як убачається п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Крім того, ч. 6 ст. 54 МК України встановлено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Як убачається ч. 1 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Як убачається ч. 4 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Крім того, п. 10 ст. 58 МК України, визначається, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Частиною 2 статті 55 МК передбачено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

З аналізу частин першої та другої статті 53 МК слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 року (справа 21-591а15).

Відмовляючи позивачу визнати митну вартість, зазначену ним у митній декларації, відповідач виходив з того, що надані декларантом для підтвердження митної вартості документи містять розбіжності та не містять відомостей щодо усіх складових митної вартості задекларованих товарів, зокрема:

1) пунктами 2.1. та 2.4. розділу 2 зовнішньоекономічного контракту від 01.04.2019 №1/19UKR передбачено, що поставка вищевказаного товару позивачу здійснюсться продавцем («LUCKY WE INTERNATIONAL CO. LIMITED») на комерційних умовах СІР Вільшана, при цьому сторони дійшли згоди про поставку товарів морським видом транспорту. Враховуючи те, що смт. Вільшана розташоване в Городищенському районі Черкаської області та не має морських портів, транспортування морським видом транспорту товару на таких умовах є об`єктивно неможливим;

2) відповідно до п. 2.2 зовнішньоекономічного контракту від 01.04.2019 №1/19UKR зазначено, що усі терміни по доставці, зазначені в даному пункті визначаються і тлумачаться сторонами згідно з ІНКОТЕРМС 2010 (умови поставки - СІР Вільшана). Відповідно до Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів ІНКОТЕРМС 2010, термін СІР "фрахт/перевезення та страхування оплачено до ..." означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. При цьому, продавець зобов`язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески. За умовами терміну СІР від продавця вимагається забезпечення страхування лише з мінімальним покриттям. У випадку, якщо покупець бажає мати страхування з більшим покриттям, він повинен або прямо та недвозначно домовитися про це з продавцем, або самостійно вжити заходів до забезпечення додаткового страхування. Однак в пункті 8.1. контракту від 01.04.2019 №1/19UKR зазначено що страхування не здійснюється, що прямо суперечить пункту 2.2. цього контракту. Таким чином, визначенні сторонами зовнішньоекономічної операції умови поставки передбачають можливість понесення позивачем додаткових витрат щодо страхування вантажу, що мають бути включенні в митну вартість товару відповідно до ч. 10 ст. 58 МК України. Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України якщо страхування здійснювалось, декларант зобов`язаний надати митниці страхові документи та документи, які підтверджують вартість страхування, але надані документи містять суттєві розбіжності та не містять всіх відомостей, що дають змоги впевнитись в правильності заявлення позивачем всіх складових митної вартості задекларованого товару;

3) відповідно до статті 7 Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (ГАТТ 1947) оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару. Враховуючи рівень заявленої митної вартості деяких товарів (наприклад, товар №16 митна вартість - 0,04 дол. США/кг) здійснення такої зовнішньоекономічної операції (враховуючи вартість сировини, витрат на виробництво та вартість транспортування морем) є недоцільним, що викликає сумніви щодо правильності визначення митної вартості;

4) до митного оформлення уповноваженою особою позивача подано декілька комерційних документів - комерційний інвойс від 14.10.2019 №2019BL009 та уточнюючий комерційний інвойс від 14.10.2019 №2019BL009. Зазначені комерційні документи видані однією датою, але містять різну інформацію щодо кількості та вартості поставленого товару. При цьому, митну вартість задекларованого товару заявлено на підставі уточнюючого комерційного інвойсу від 14.10.2019 №2019BL009, що не надходив з вантажем та кількість і вартість товару в якому значно відрізняється від відомостей, зазначених в комерційному інвойсі від 14.10.2019 №2019BL009, що подавався в пункті пропуску на митну територію України. При цьому, уповноваженою особою позивача до митного оформлення на підтвердження заявленої митної вартості також подано проформу від 29.08.2019 №FOC20190829, яка містить посилання на зовнішньоекономічний контракт від 01.04.2019 №1/19UKR та комерційний інвойс від 29.08.2019 №FOC20190829, який до митного оформлення не подавався. При цьому, кількість та вартість зазначеного в проформі від 29.08.2019 №FOC20190829 товару відрізняється від відомостей, наявних в комерційному інвойсі від 14.10.2019 №2019BL009 та уточнюючому комерційному інвойсі від 14.10.2019 №2019BL009;

5) підпунктом 1.2. та розділом 3 зовнішньоекономічного контракту від №1/19UKR передбачено, що ціна на продукцію вказується в комерційних інвойсах, а покупець (ТОВ «Бумкорн») зобов`язаний перерахувати авансовий платіж на рахунок Продавця в розмірі не менше 20% від суми поставки. Згідно з додатковою угодою до зовнішньоекономічного контракту від 15.05.2019 №1 передбачено, що покупець оплачує кожен інвойс протягом 180 днів з моменту дати складення коносаменту (відправлення товару). На час проведення митного контролю позивачем або його уповноваженою особою не надано інформації щодо оплати за поставлений товар або ж відсутність такої, а також інформації про те, які фактично інвойси з поданих має оплатити позивач. Надане до митного оформлення платіжне доручення в іноземній валюті від №38 містить посилання на зовнішньоекономічний контракт від 01.04.2019 №1/19UKR та комерційний інвойс від 29.08.2019 №FQC20190829, який до митного оформлення не подавався, що унеможливило ідентифікувати його з партією поставленого товару та встановити суму, яка фактично була сплачена або підлягала сплаті за ці товари в розумінні ч. 3 ст. 53 МК України. Втім, колегія суддів вважає такі доводи митного органу необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до розділу 2 контракту № 1/19UKR від 01.04.2019 року, товар постачається на умовах СІР, Україна, Черкаська область, Городищенський район, смт. Вільшана, вид транспортування: морський транспорт. Однак з врахуванням географічного розташування пункту призначення таке є неможливим. Згідно з п. 2.2. контракту № 1/19UKR від 01.04.2019 року всі терміни по доставці, зазначені в даному пункті визначаються та тлумачаться сторонами відповідно до Інкотермс 2010.

Так, згідно з Інкотермс (офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (в редакції 2010 року) термін «СІР» («Carriage and Insurance Paid to» в перекладі «Провезення та страхування оплачені до») означає, що продавець несе ті ж обов`язки, що і відповідно до терміну СРТ (тобто, продавець оплачує фрахт за перевезення товару до вказаного місця призначення, також в обов`язки продавця входить здійснення необхідного для вивозу митного очищення товару), але з тим доповненням, що продавець повинен забезпечити транспортне страхування від ризиків загибелі або пошкодження товару під час перевезення. Продавець укладає договір страхування й оплачує страхову премію. Покупець повинен прийняти до відома, що згідно з терміном СIP від продавця потрібно лише забезпечення страхування на мінімальних умовах. Згідно з даними умовами, продавець зобов`язаний забезпечити митне очищення товару для експорту. Цей термін може використовуватися при перевезенні товару будь-яким видом транспорту, включаючи змішані перевезення. Отже, доводи митного органу в частині неможливості здійснення поставки спірного товару на умовах СІР Інкотермс є необґрунтованими.

Крім того, при митному оформленні за МД № UA100710/2019/517726 від 09.12.2019 року декларантом були надані морський коносамент MEDUN4554386 від 17.10.2019 року та CMR №498 від 22.11.2019 року, в яких зазначено контейнер SEGU6240456, отже, на переконання колегії суддів маршрут транспортування підтверджено.

Згідно з п. 7 ч. 10 ст. 58 МК України витрати на страхування товарів є обов`язковою складовою митної вартості товару та повинні додаватись до ціни товару, якщо не були до неї включені.

Частиною 2 ст. 53 МК України передбачено, що якщо здійснювалося страхування, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Втім, як вбачається з матеріалів справи, пунктом 8 контракту № 1/19UKR від 01.04.2019 року передбачено, що страхування не здійснюється.

Колегія суддів вважає недоцільними посилання відповідача та суду першої інстанції на той факт, що п.8 контракту № 1/19UKR, суперечить положенням п.2.2. цього контракту (яким встановлено, що усі терміни по поставці, що містяться в даному пункті визначаються сторонами відповідно до Інкотермс 2010 року), адже суб`єкти господарювання мають право, застосовуючи правила Інкотермс, внести в контракт зміни, доповнення чи поправки, в тому числі й щодо умов поставки товару, позаяк позивачем наголошено, що страхування товару не здійснювалося, а відповідачем даного факту не спростовано. Не заслуговують на увагу посилання митного органу на те, що декларантом до митного оформлення подано декілька комерційних документів - комерційний інвойс від 14.10.2019 року №2019BL009 та уточнюючий комерційний інвойс від 14.10.2019 року №2019BL009, які видані однією датою, але містять різну інформацію щодо кількості та вартості поставленого товару, адже дане твердження не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи.

Так, до митного оформлення уповноваженою особою позивача було подано два комерційних документа - комерційний інвойс від 14.10.2019 року № 2019BL009 та уточнюючий комерційний інвойс 02.12.2019 року № 2019BL009.

Як наголошено позивачем, саме за ініціативою декларанта (п.2 ст. 266 Митного кодексу України) було здійснено фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям) зазначеним у супровідних документах (що саме і стало підставою для складання акту огляду №N-03 від 03.12.2019 року). Вагу товару було зазначено згідно товаросупровідним документам на товар.

02.12.2019 року Продавцем було направлено уточнюючий інвойс № 2019BL 009 від 02.12.2019 р. з загальною сумою до сплати 21 022,346 доларів США (кількість ящиків 367, вага нетто 7648,33 кг, вага брутто 7995,17 кг), а платіжним дорученням № 39 від 21.02.2020 р. суму у розмірі 6 011,35 доларів США було додатково перераховано продавцеві (гр.70 платіжного доручення - призначення платежу «payment to the contract 1/19 UKR dd 01.04.2019, inv 2019BL009 dd 02.12.2019».

Тобто, уточнюючий інвойс №2019BL009 від 02.12.2019 року не подавався у пункті пропуску на митну територію України, його було складено після складання акту огляду № N-03. 02.12.2019 р., митному органу було надано лист продавця № б/н про допущені помилки в інвойсі та пакувальному листі (код документу 9000). Уточнюючий інвойс було надано до митного оформлення № UA 100710/2019/517726 від 09.12.2019 року.

Не відповідає дійсності й твердження відповідача щодо того, що уповноваженою особою не надано інформації щодо оплати за поставлений товар або ж відсутність такої, з огляду на наступне.

Одним з документів що було надано до митної декларації (згідно п.44 митної декларації № UA 100710/2019/517726 та додатку до неї) було платіжне доручення № 38 (від 27.09.2019 року про сплату 15 011,00 доларів США) (код документу 3001), що повністю відповідає умовам контракту 1/19UKR від 01.04.2019 року (відповідно до розділу 3 зазначеного контракту оплата товару здійснюється на умовах авансового платежу в розмірі, не менше ніж 20% від суми поставки).

21.01.2020 року платіжним дорученням № 39 від 21.01.2020 р. було здійснено остаточну доплату 6 011,35 дол. США.

Тобто, станом на 21.01.2020 р. оплату за отриманий товар було зроблено в повному обсязі (15 011,00 + 6 011,35) = 21 022,35 дол. США (що повністю відповідає вартості товару, що було заявлено декларантом відповідно гр. 22 електронної митної декларації № UA 100710/2019/517726).

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Бумкорн» надано до митного оформлення основні та необхідні документи, які кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже в сукупності заявлені відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових) не давали митному органу підстав для сумніву щодо повноти та правильності визначення її декларантом, у зв`язку з чим рішення Київської митниці Держмитслужби про визначення митної вартості товару № 100000/2019/200001/2 від 10.12.2019 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів № UA100710/2019/00001 від 10.12.2019 року є протиправними та підлягають скасуванню.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в частині визнання протиправною та скасування відмови у визнанні митної вартості від 21.02.2020 року №7.8-1/15/11/3546, з огляду на те, що в межах спірних правовідносин та з урахуванням статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту), належним способом захисту порушеного права позивача є саме визнання протиправними та скасування рішення Київської митниці Держмитслужби про визначення митної вартості товару № 100000/2019/200001/2 від 10.12.2019 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів № UA100710/2019/00001 від 10.12.2019 року.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 2 ст. 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції адміністративний позов задоволено частково (дві з трьох позовних вимоги), колегія суддів вважає за необхідне стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби суму сплаченого судового збору у розмірі 10510 грн. (6306 грн. за подання позовної заяви + 9459 грн. за подання апеляційної скарги), тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було частково порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БУМКОРН» - задовольнити частково, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31 липня 2020 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БУМКОРН» - задовольнити частково.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 245, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БУМКОРН» - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 липня 2020 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БУМКОРН» - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про визначення митної вартості товару № 100000/2019/200001/2 від 10.12.2019 року.

Визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів № UA100710/2019/00001 від 10.12.2019 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БУМКОРН» (19523, Черкаська обл.., Городищенський район, смт. Вільшана, вул.. Шевченка 180, ) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби (03124, м. Київ, вул.. В.Гавела 8-а, код ЄДРОПУ: 43337359) суму сплаченого судового збору у розмірі 10510 грн. (десять тисяч п`ятсот десять гривень).

У задоволенні решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «БУМКОРН» - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б.Глущенко

Л.Т.Черпіцька

Повний текст виготовлено 27 жовтня 2020 року.