Справа № 560/3362/19
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2020-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/3362/19

Головуючий у 1-й інстанції: Майстер П.М.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

21 жовтня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Шидловського В.Б. Совгири Д. І.

за участю:

секретаря судового засідання: Ткач В.В.,

представника позивача: Шкодяка І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
у жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (в/ч НОМЕР_1 ), військової частини НОМЕР_2 (в/ч НОМЕР_2 ) з урахуванням уточнених позовних вимог просив:

-визнати протиправними дії командування військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 щодо невиплати військовослужбовцю майору ОСОБА_2 протягом 2016 - 2019 років грошового забезпечення з урахуванням надбавок; грошової компенсації за невикористані відпустки; грошової компенсації за не отримане речове майно; одноразову грошову допомогу по звільненню; індексацію грошових доходів;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 23 липня 2019 року №175 в частині: "Утримати з грошового забезпечення суму переплати грошового забезпечення, яка утворилась внаслідок не здачі посади майором ОСОБА_1 у сумі 54769 гривень 90 копійок, відповідно до рапорту помічника командира з фінансово-економічної роботи - начальника служби військової частини НОМЕР_2 від 22.07.2019 №2227. Утримати з грошового забезпечення суму переплати грошового забезпечення, яка утворилась внаслідок не здачі майна по службі КЕС майором ОСОБА_1 у сумі 92 195 гривень 62 копійки, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 22.07.2019 №101-ОД";

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 22.07.2019 №101-ОД щодо утримання з грошового забезпечення суми переплати грошового забезпечення, яка утворилась внаслідок не здачі майна по службі КЕС майором ОСОБА_1 у сумі 92 195,62 грн;

- зобов`язати командування військової частини НОМЕР_2 виплатити колишньому військовослужбовцю майору ОСОБА_3 невиплачені протягом 2016 - 2019 років кошти та стягнути невиплачене грошове забезпечення з урахуванням надбавок у розмірі 173024,61; грошову компенсацію за невикористані відпустки; грошову компенсацію за не отримане речове майно; одноразову грошову допомогу по звільненню; індексацію грошових доходів;

- зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 виплатити колишньому військовослужбовцю майору Кузьмічову (у деяких документах військової ОСОБА_4 невиплачені протягом 2016 - 2019 років кошти та стягнути невиплачене грошове забезпечення з урахуванням надбавок; індексацію грошових доходів;

- стягнути з військової частин НОМЕР_1 на користь позивача середній заробіток за весь час затримки з вини відповідача, у зв`язку із невчасними виплатами та невиплатами обов`язкового грошового забезпечення по день фактичного розрахунку;

- стягнути з військової частин НОМЕР_2 на користь позивача середній заробіток за весь час затримки з вини відповідача, у зв`язку із невчасними виплатами та невиплатами обов`язкового грошового забезпечення по день фактичного розрахунку.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2020 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 протягом 2016 - 2019 років грошового забезпечення з урахуванням надбавок та індексації грошових доходів.

Визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 23 липня 2019 року №175 в частині: "Утримати з грошового забезпечення суму переплати грошового забезпечення, яка утворилась внаслідок не здачі посади майором ОСОБА_1 у сумі 54769 гривень 90 копійок, відповідно до рапорту помічника командира з фінансово-економічної роботи - начальника служби військової частини НОМЕР_2 від 22.07.2019 №2227. Утримати з грошового забезпечення суму переплати грошового забезпечення, яка утворилась внаслідок не здачі майна по службі КЕС майором ОСОБА_1 у сумі 92 195 гривень 62 копійки, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 22.07.2019 №101-ОД".

Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 невиплачене грошове забезпечення протягом 2016 - 2019 років з урахуванням надбавок у розмірі 173024,61 грн (сто сімдесят три тисячі двадцять чотири грн 61 коп.) та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошових доходів за вказаний період. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням в частині задоволених позовних вимог, військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення в частині задоволених позовних вимог та прийняти в цій частині нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

У судовому засіданні представник позивача про задоволення апеляційної скарги заперечив, посилаючись на її необгрунтованість та безпідставність.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялись про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 28.01.2015 року ОСОБА_1 на підставі Указу Президента України Про часткову мобілізацію від 14.01.2015 №15/2015 був призваний до Збройних Сил України.

Протягом 28.01.2015 - 23.07.2019 років ОСОБА_1 проходив військову службу у військових частинах НОМЕР_2 та НОМЕР_1 , розташованих у селі Старичі Яворівського району Львівської області на різних посадах.

Так, наказом командира військової частини пп НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 28.03.2016 №77, ОСОБА_1 , старшого викладача циклової комісії підготовки інженерних підрозділів відділення підготовки фахівців підрозділів оперативного забезпечення, призваного по мобілізації, який відповідно до наказу начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 25 березня 2016 року № 5, прийнятий на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу та укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України строком до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію з 28 березня 2015 року знято з продовольчого забезпечення.

Наказом т.в.о. першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 02.06.2017 №231, майора ОСОБА_1 , старшого викладача циклової комісії підготовки інженерних підрозділів відділення підготовки фахівців підрозділів оперативного забезпечення, відповідно до пункту 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України офіцерського складу 184 Навчального центру Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного увільнено від займаної посади і призначено до 201 Навчального центру Головного управління оперативного забезпечення Збройних Силах України викладачем циклової комісії з військово - інженерних дисциплін, ВОС - 1010003.

Наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 15.02.2019 №61, пункт 5 наказу начальника Генерального штабу -Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 02 червня 2017 року №231 про призначення майора ОСОБА_1 викладачем циклової комісії з військово-інженерних дисциплін 201 навчального центру Головного управління оперативного забезпечення Збройних Сил України скасовано як нереалізований.

Так, наказом начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 04.03.2019 №24, відповідно до пункту 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України майора ОСОБА_1 увільнено від займаної посади і призначено начальником інженерної служби служб 356 Навчального артилерійського полку 184 навчального центру, ВОС - 1001003.

Наказом командира в/ч НОМЕР_2 від 09.03.2019 №61, майора ОСОБА_1 з 09 березня 2019 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, та направлено до нового місця служби в с. Старичі Львівської області.

При цьому, наказом командира в/ч НОМЕР_2 від 22.07.2019 року №101-ОД "Про результати службового розслідування за фактом не здачі майна по службі КЕС майором ОСОБА_1 ", серед іншого, начальника інженерної служби в/ч НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 відповідно до п. 13 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року №243/95 ВР за фактом недостачі, військового майна, переданого йому під звіт для зберігання та використання та порушення вимог статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що призвело до матеріальних збитків державі на суму 92195,62 грн притягнуто до повної матеріальної відповідальності у розмірі заподіяної шкоди, та накладено на ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.

Також, наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.07.2019 №175, майора ОСОБА_1 , звільненого наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу ) від 19.07.2019 № 279 у запас за підпунктом в (за віком) п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу з 23 липня 2019 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Вказаним наказом, серед іншого, визначено утримати з грошового забезпечення суму переплати грошового забезпечення, яка утворилась внаслідок не здачі посади майором ОСОБА_1 у сумі 54769 гривень 90 копійок, відповідно до рапорту помічника командира з фінансово-економічної роботи - начальника служби військової частини НОМЕР_2 від 22.07.2019 №2227, утримати з грошового забезпечення суму переплати грошового забезпечення, яка утворилась внаслідок не здачі майна по службі КЕС майором ОСОБА_1 у сумі 92195 гривень 62 копійки, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 22.07.2019 №101-ОД.

Проте, наказом т.в.о. начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 01.11.2019 №731-ОД, відповідно до пункту 5 наказу начальника Національної академії від 30.08.2019 №592-ОД Про результати службового розслідування за фактом не нарахування та невиплати грошового забезпечення майору ОСОБА_1 , було зобов`язано командира військової частини НОМЕР_2 : в термін до 30.09.2019 року провести додаткове службове розслідування у складі комісії за фактом не здачі майна по службі КЕС майором ОСОБА_1 з урахуванням порушень виявлених прокуратурою Західного регіону та матеріалами службового розслідування (від 10.08.2019 №522-АД) з метою притягнення до матеріальної відповідальності всіх винних посадових осіб військової частини НОМЕР_2 за бездіяльність та неналежне виконання службових обов`язків, що сприяло втраті майна по службі КЕС, за результатами проведеного розслідування покарати винних у втраті майна та внести зміни або відмінити наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 22.07.2019 №101-ОД; в термін до 30.09.2019 за фактом не реалізації у встановлені терміни наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 02.06.2017 № 231 та неприйняття кадрового рішення щодо майора ОСОБА_1 , який внаслідок цього у період з 03.07.2017 по 10.03.2019 був допущений до тимчасового виконання обов`язків за посадою командира роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 та у період з вересня 2017 по березень 2019 був позбавлений грошового забезпечення в повному обсязі на цій посаді, провести службове розслідування у складі комісії, за результатами якого, розглянути питання щодо компенсації недотриманого грошового забезпечення майору ОСОБА_1 за рахунок винних посадових осіб; провести службове розслідування за фактом ненадання доповіді у військову прокуратуру Західного регіону про усунення порушень вимог Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Так, за результатами вивчення матеріалів службових розслідувань та матеріалів службового розслідування за фактом внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 425 Кримінального кодексу України від 05.08.2019 року №360-АД з`ясовано, що всі вони проведені з порушеннями вимог Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року №608, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 року за №1503/31371, Методичних рекомендацій щодо проведення службового розслідування (перевірки) в Збройних Силах України, затверджених начальником Генерального штабу Збройних Силах України 05.04.2019 року (вх. №3775 від 17.04.2019 року) та суперечать вимогам Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР, Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 року № 300, Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України 17.08.2017 року № 440, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 вересня 2017 року за №1192/31060 та інших нормативних актів, а їх висновки не відповідають дійсним фактичним обставинам правопорушень та не визначають дієвих заходів щодо усунення причин і умов виявлених правопорушень та запобігання їм у подальшому.

За таких обставин, наказ командира військової частини НОМЕР_2 №101-ОД від 22.07.2019 року Про результати службового розслідування за фактом не здачі майна по службі КЕС майором ОСОБА_1 скасовано.

Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

За результатами встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо часткового обґрунтування позовних вимог.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Так, відповідно до ч.1 ст. 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з п. 2, 4 ст. 9 вищевказаного Закону визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положенням про проходження військової служби громадянами України.

Так, п. 242 Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008, передбачено, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Відповідно до ч.1 ст. 116 Кодексу законів про працю України (КЗпП України) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Частиною 1 ст. 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки до дня фактичного розрахунку.

Частиною 2 ст. 117 КЗпП України передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Конституційний Суд України в рішенні №4-рп/2012 від 22.02.2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237 1 цього Кодексу роз`яснив : Згідно зі статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Колегія суддів, окрім іншого, звертає увагу на правову позицію, викладено Верховним Судом в постанові від 30 квітня 2020 року, справа №805/4458/17-а, відповідно до якої, частина перша статті 117 КЗпП передбачає виплату компенсації за затримку виплати працівникові належних йому сум при звільненні у розмірі середньомісячного заробітку за весь період затримки до дати фактичного розрахунку, але за умови, коли спору щодо суми заборгованості немає. Тобто тут істотними є факт невиплати належних працівникові сум при звільненні та факт остаточного розрахунку з ним.

Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2020 року зазначила про те, що статтею 116 КЗпП на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. Невиконання цього обов`язку спричиняє наслідки, передбачені статтею 117 КЗпП України, якою передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Цими нормами на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Відтак Велика Палата підсумувала, що оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими Цивільним кодексом України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, в тому числі й після прийняття судового рішення.

Так, в матеріалах справи міститься довідка про належне та нараховане грошове забезпечення майора ОСОБА_1 за період з липня 2017 року по березень 2019 року у військовій частині НОМЕР_2 із змісту якої встановлено, що позивачу нараховувалось та частково виплачувалось грошове забезпечення (а.с. 69). Отримання позивачем нарахованих військовою частиною грошового забезпечення також підтверджується випискою по картці НОМЕР_4 , копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 168-170).

У судовому засіданні представник позивача зазначив про те, що згідно наказу командира військової частини пп НОМЕР_3 (у подальшому НОМЕР_2 ) від 14.03.2015 року №66 капітана ОСОБА_1 призначено старшим викладачем циклової з військово-інженерних дисциплін з посадовим окладом 1030 грн., тоді як в довідці про грошове забезпечення посадовий оклад позивача зазначено за іншою посадою і в розмірі 990 грн. Тобто, позивачу протягом з липня 2017 року по лютий 2018 року не доплачували, а в період з березня 2018 року по березень 2019 року грошове забезпечення позивачу взагалі не виплачувалось.

За таких обставин, представником позивача самостійно проведено розрахунок не виплаченого грошового забезпечення позивача за період з липня 2017 року по березень 2019 року, загальна сума якого склала 173024,61 грн.

Так, суд першої інстанції дійшов висновку про визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати позивачу протягом 2016 - 2019 років грошового забезпечення з урахуванням надбавок та індексації грошових доходів та стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача невиплачене грошове забезпечення протягом 2016 - 2019 років з урахуванням надбавок у розмірі 173024,61 грн.

Проте, колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, оскільки як встановлено із матеріалів справи та не заперечується представником позивача, нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 підлягає за період з липня 2017 року по березень 2019 року.

При цьому, за результатами здійснення відповідачем нарахування позивачу грошового забезпечення за період з липня 2017 року по березень 2019 року загальна сума може значно відрізнятись від суми яка зазначена представником позивача у його розрахунку, а тому висновки суду про стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача невиплачене грошове забезпечення протягом 2016 - 2019 років з урахуванням надбавок у розмірі 173024,61 грн. є передчасними і такими, що не підлягають задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про необхідність захисту порушених прав позивача на отримання грошового забезпечення в інший спосіб, а саме визнання протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 належного йому грошового забезпечення за період служби з липня 2017 року по березень 2019 року та зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити належне ОСОБА_1 грошове забезпечення за період служби з липня 2017 року по березень 2019 року.

Крім того, наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 22.07.2019 року №101-ОД "Про результати службового розслідування за фактом не здачі майна по службі КЕС майором ОСОБА_1 ", серед іншого, начальника інженерної служби військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 відповідно до п. 13 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95 ВР за фактом недостачі, військового майна, переданого йому під звіт для зберігання та використання та порушення вимог статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що призвело до матеріальних збитків державі на суму 92195,62 грн притягнуто до повної матеріальної відповідальності у розмірі заподіяної шкоди, та накладено на ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.

Проте, вказаний наказ скасований наказом т.в.о. начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 01.11.2019 №731-ОД.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23 липня 2019 року №175 в частині: "Утримати з грошового забезпечення суму переплати грошового забезпечення, яка утворилась внаслідок не здачі посади майором ОСОБА_1 у сумі 54769 гривень 90 копійок, відповідно до рапорту помічника командира з фінансово-економічної роботи - начальника служби військової частини НОМЕР_2 від 22.07.2019 №2227. Утримати з грошового забезпечення суму переплати грошового забезпечення, яка утворилась внаслідок не здачі майна по службі КЕС майором ОСОБА_1 у сумі 92 195 гривень 62 копійки, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 22.07.2019 №101-ОД".

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2020 року, - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 належне йому грошове забезпечення за період служби з липня 2017 року по березень 2019 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити належне ОСОБА_1 грошове забезпечення за період служби з липня 2017 року по березень 2019 року.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 23 липня 2019 року №175 в частині: "Утримати з грошового забезпечення суму переплати грошового забезпечення, яка утворилась внаслідок не здачі посади майором ОСОБА_1 у сумі 54769 гривень 90 копійок, відповідно до рапорту помічника командира з фінансово-економічної роботи - начальника служби військової частини НОМЕР_2 від 22.07.2019 №2227. Утримати з грошового забезпечення суму переплати грошового забезпечення, яка утворилась внаслідок не здачі майна по службі КЕС майором ОСОБА_1 у сумі 92 195 гривень 62 копійки, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 22.07.2019 №101-ОД".

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 28 жовтня 2020 року.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Шидловський В.Б. Совгира Д. І.