Справа № 569/13549/20
Суддя: Левчук О. В.
Дата ухвалення: 2020-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

28 жовтня 2020 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в складі судді Левчука О. В.
секретар судового засідання - Крижов В.С.
учасники справи:
позивач - не з`явився,
відповідач 1 - не з`явився,
відповідач 2 - не з`явився.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному порядку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області, інспектора ВБДР УПП в Рівненській області ДПП Михальчука Віктора Юрійовича , Департамент патрульної поліції Національної поліції України
про скасування постанови серії ДП18 №635039 від 10 серпня 2020 року
ВСТАНОВИВ:
До Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до Управління патрульної поліції в Рівненській області, інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Михальчука Віктора Юрійовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови серії ДП19 № 635039 від 10 серпня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі звернувся ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 10.08.2020 постановою інспектора відділу БДР Управління патрульної поліції в м.Рівне серія ДП18 № 635039 на нього було накладено адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн. за ч. 1 ст. 140 КУпАП за те, що на автомобільній дорозі О 180308 Тучин-Микулин-Дрозів -/Р-77/ будучи посадовою особою, головним спеціалістом відділу технічного нагляду управління дорожнього гомподарства департаменту з питань будівництва та архітектури Рівненської обласної адміністрації, порушив правила, норми і стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху під час утримання автомобільної дороги, а саме - стан покриття проїзної частини автомобільної дороги не відповідає вимогам п.3.1.1 та п.3.1.2 ДСТУ 3587-97, глибина окремих осідань та вибоїн перевищує гранично допустимі пошкодження покриття (6 см.) та місцями сягає 11 см, та будучи посадовою особою в обов`язки якої входить організація експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення не забезпечив утримання в стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху на автомобільній дорозі не вжив всіх можливих заходів до усунення перешкод та не попередив про них інших учасників дорожнього руху, невідкладно не позначив дорожніми знаками, огороджувальними засобами, чим порушив вимоги п.п.1.5 ПДР України, п.3 ст.12 Закону України "Про дорожній рух", п.1.1 "Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони" затверджених постановою КМУ від 30.03.1994 № 198.
Ухвалою Рівненського міського суду від 17 вересня 2020 року залучено до участі в справі у якості співвідповідача Департамент патрульної поліції Національної поліції України.
В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд позовної заяви без його участі, також у своїй заяві вказав, що заявлені позовні вимоги повністю підтримує, просить суд їх задоволити та визнати протиправною та скасувати постанову серії ДП19 № 635039 від 10 серпня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ч.1 ст.140 КУпАП.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином.
Дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на таке.
Судом встановлено, що 10.08.2020 постановою інспектора відділу БДР Управління патрульної поліції в м.Рівне серія ДП18 № 635039 на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн. за ч. 1 ст. 140 КУпАП.
Як зазначено у вказаній постанові, 10 серпня 2020 року о 16:00 год., як посадова особа, а саме - головний спеціаліст відділу технічного нагляду управління дорожнього гомподарства департаменту з питань будівництва та архітектури Рівненської обласної адміністрації, порушив правила, норми і стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху під час утримання автомобільної дороги, а саме - стан покриття проїзної частини автомобільної дороги не відповідає вимогам п.3.1.1 та п.3.1.2 ДСТУ 3587-97, глибина окремих осідань та вибоїн перевищує гранично допустимі пошкодження покриття (6 см.) та місцями сягає 11 см, та будучи посадовою особою в обов`язки якої входить організація експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення не забезпечив утримання в стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху на автомобільній дорозі не вжив всіх можливих заходів до усунення перешкод та не попередив про них інших учасників дорожнього руху, невідкладно не позначив дорожніми знаками, огороджувальними засобами, чим порушив вимоги п.п.1.5 ПДР України, п.3 ст.12 Закону України "Про дорожній рух", п.1.1 "Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони" затверджених постановою КМУ від 30.03.1994 № 198.
Постановою у справі про адміністративне правопорушення позивач ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, і на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 гривень.
Суд вважає, що вказана постанова підлягає скасуванню.
Частиною 1 ст.140 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Висновок про порушення позивачем вимог ч.1 ст.140 КУпАП суд визнає необґрунтованим та недоведеним і з таким висновком не погоджується.
Згідно вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частиною 3 статті 283 КУпАП, передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Вказаним вимогам закону оскаржувана постанова не відповідає, оскільки вона не містить відомості про транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).
Крім того, в постанові не зазначено жодних документів щодо того, чи є позивач посадовою особою відділу технічного нагляду управління дорожнього гомподарства департаменту з питань будівництва та архітектури Рівненської обласної адміністрації, відповідальною за забезпечення безпеки дорожнього руху під час утримання автомобільної дороги.
Згідно з Положенням про департамент з питань будівництва та архітектури Рівненської обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови Рівненської обласної державної адміністрації від 06.11.2019 №926, визначені основні завдання діяльності департаменту, з переліку яких слідує, що
Докази того, що будь-які дії позивача чи бездіяльність як фізичної особи (поза трудовими відносинами з відділом технічного нагляду управління дорожнього гомподарства департаменту з питань будівництва та архітектури Рівненської обласної адміністрації) призвели до будь-яких порушень, відсутні. На цю обставину відповідачі також не звернули уваги при розгляді справи.
Так, пунктом 3 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух», визначено суб`єктивний склад правопорушення. Відповідальність за порушення, вказаних у зазначеній статті закону, несуть - посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд.
Вказаною статтею передбачений вичерпний перелік обов`язків, що покладені на посадових осіб, які відповідають за будівництво, реконструкцію доріг і вулиць, а саме: забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху; впроваджувати у повному обсязі заходи щодо безпеки дорожнього руху при здійсненні будівництва, реконструкції та ремонту доріг, вулиць та залізничних переїздів; позначати місця виконання робіт, місця, де залишено на дорозі, вулиці, залізничному переїзді машини і механізми, будівельні матеріали тощо, відповідними дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами, а в темний час доби і при тумані - сигнальними вогнями, передбаченими діючими нормами; по закінченні робіт на дорозі, вулиці, залізничному переїзді негайно привести їх у стан, що забезпечує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів і пішоходів, та впорядкувати зони відчуження; у разі забруднення проїзної частини доріг, вулиць, залізничних переїздів невідкладно здійснювати заходи для їх очищення і своєчасного попередження учасників дорожнього руху про загрозу безпеці руху, що виникла; обладнувати їх технічними засобами регулювання дорожнього руху; виявляти аварійно-небезпечні ділянки та місця концентрації дорожньо-транспортних пригод та забезпечувати здійснення у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення умов та організації дорожнього руху для забезпечення його безпеки; своєчасно виявляти перешкоди дорожньому руху та забезпечувати їх усунення, а у разі неможливості - невідкладно позначати дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; щомісяця проводити лінійний аналіз аварійності.
Відповідно до ст.2 Закону України "Про державну службу", посадовими особами вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій.
Згідно з посадовою інстукцією позивача, що міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 не є "посадовою особою", а "відповідальною особою" департаменту з питань будівництва та архітектури Рівненської обласної адміністрації, оскільки до кола його обов`язків не належать організаційно-розпорядчі та консультативно-дорадчі функції.
Отжу, судом встановлено, що ОСОБА_1 не є посадовою особою, яка відповідає за викладені в оскаржуваній постанові обов`язки.
Позивач також пояснив, що зі сторони департаменту з питань будівництва та архітектури Рівненської обласної державної адміністрації та його, як головного спеціаліста відділу технічного нагляду управління дорожнього господарства департаменту було вжито ряд можливих юридично-правових заходів, необхідних для забезпечення належного експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення Рівненської області та без дотримання яких департамент, як орган державної влади і водночас бюджетна установа, не спроможна здійснити будь-яких дій.
Із зазначеного вище, слідує, що інспектором у оскаржуваній постанові не конкретизовано, який саме із підпунктів вказаного вище пункту Закону України «Про дорожній рух» було порушено позивачем, відтак постанова підлягає скасуванню судом.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що в діях позивача ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, відсутній, оскільки факт порушення ним даної статті КУпАП належним чином не доведений і не встановлений.
Суд визнає, що відповідач не довів правомірність його дій, яка полягає у притягненні позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020, 00 гривень.
У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Отже, в ході судового розгляду встановлено, що оскаржувану постанову про притягнення позивача до відповідальності за порушення правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на автомобільних дорогах і вулицях місць провадження робіт - винесено з порушенням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, в зв`язку з чим таку постанову слід скасувати, а провадження у справі закрити.
В решті позовних вимог суд відмовляє, оскільки такого способу захисту порушеного права ч.3 ст. 286 КАС України не передбачає, а права та законні інтереси позивача повністю поновлені за фактом скасування спірної постанови із закриттям справи про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 18.03.2020 у справі №543/775/17 зазначила, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-УІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.
Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений законом на 1 січня 2020 року, становить 2102,00 грн.
Отже за подання до суду позовної заяви про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень позивачу необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 420, 40 грн. Проте, останнім помилково було сплачено судовий збір у більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
За наведеного, суд роз`яснює позивачу, що останній не позбавлений можливості подати відповідне клопотання до суду про повернення надмірно сплаченого судового збору в розмірі 420, 40 грн.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зважаючи на те, що суд задовольняє позовні вимоги, сплачений позивачем судовий збір в сумі 420, 40 грн необхідно стягнути накористь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 2, 6, 72-77, 90, 241-243, 245, 246, 250, 295-297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області, інспектора ВБДР УПП в Рівненській області ДПП Михальчука Віктора Юрійовича , Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії ДП18 №635039 від 10 серпня 2020 року - задовольнити частково.
Скасувати постанову інспектора відділу БДР Управління патрульної поліції в м.Рівне Михальчука Віктора Юрійовича серії ДП19 № 635039 від 10 серпня 2020 року, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ч.1 ст.140 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 грн. (одна тисяча двадцять) та закрити справу про адміністративне правопорушення.
В решті вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Управління патрульної поліції в Рівненській області ДПП, адреса: 33000 м.Рівне, вул.Степана Бандери, буд.14а;

відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, адреса: 03048, м.Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Повний текст судового рішення складено 28.10.2020.

Суддя Левчук О.В.