Справа № 420/8311/20
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2020-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8311/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Аракелян М.М.

Розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (; адреса: Польський узвіз, 6 м. Одеса, 65026), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ТОВ «Інфокс» філія «Інфоксводоканал» (; адреса: вул. Басейна, 5, м. Одеса, 65039) про визнання протиправним та скасування рішення, скасування арешту майна, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

31 серпня 2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Одеського міського управління юстиції Одеської області Шушулкова Максима Дмитровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 4695110 від 02.08.2013 року, яким накладено обтяження у вигляді арешту на все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

скасувати арешт усього нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який було накладено постановою державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Одеської області Бахової Вікторії Іванівни про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.08.2013 року по виконавчому провадженню № 38832467;

зобов`язати Перший Приморський відділ Державної виконавчої Служби у місті Одесі Південного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Код , зареєстрований за адресою: 65026, Одеська обл., місто Одеса, Приморський район, Польський Узвіз, будинок 6, скасувати (виключити) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження № 1988888 від 02.08.2013 про арешт нерухомого майна (індексний номер: 4695110), накладеного на підставі постанови державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.08.2013 року по виконавчому провадженню № 38832467.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа №420/8311/20 о 11:09:58 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстави необхідності надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду із зазначенням причин поважності його пропуску або доказів на підтвердження того, що строк не пропущено.

11.09.2020 року за вх.№ЕС/554/20 від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду. В обґрунтування того, що строк не пропущено, вказано, що про порушення прав позивачка дізналась 27.08.2020 року із листа, яким фактично відмовлено у скасуванні арешту нерухомого майна.

За таких умов, право на звернення до суду із даним позовом виникло 27.08.2020 року.

У свою чергу, враховуючи 10-денний строк на звернення до суду із даним позовом, позивач має право надати позов у строк до 06.09.2020 року, тобто позивачем дотримано строк на звернення до суду із даним позовом.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16.09.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду окремих категорій термінових справ, призначено судове засідання на 21.09.2020 року.

21.09.2020 року за вх.№ЕС/590/20 від позивачки надійшла заява про розгляд без участі.

У судове засідання 21.09.2020 року сторони не з`явились, про дату, час та місце судового засідання сповіщені належним чином та завчасно.

Згідно ч.1, 2 ст.268 КАСУ у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

За таких обставин, судом було прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 року витребувано у Першого Приморського Відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином засвідчені копії документів, а саме:

копію акта про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду, стосовно ВП №38832467;

матеріали виконавчого провадження №44606425, а у разі їх знищення - копію акта про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду, стосовно ВП №44606425.

Витребувані документи надати до канцелярії Одеського окружного адміністративного суду у строк до 05.10.2020 року.

В обґрунтування вимог позову позивач зазначає, що в процесі виконання рішення Господарського суду Одеської області щодо сплати заборгованості перед третьою особою виконавче провадження з виконання судового наказу було завершено. Втім, під час завершення виконавчого провадження державним виконавцем не було знято арешту нерухомого майна, який був накладений у виконавчому провадженні № 38832467 як засіб забезпечення виконання зобов`язання по сплаті заборгованості. За результатом звернення позивачки до органу виконавчої служби повідомлено, що виконавче провадження знищено, а підстави для скасування арешту немає, у зв`язку із чим позивачка звернулась із цим позовом для судового вирішення спору.

Відповідач 06.10.2020 року за вх.№4125/20 надав до суду відзив, згідно якого зняття арешту не є можливим в силу знищення виконавчого провадження, результати розгляду залишає на розсуд суду.

Третя особа письмових пояснень до суду не надала.

Розглянувши у письмовому провадженні наявні матеріали, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Рішенням Господарського суду Одеської області № 916/751/13 від 28.05.2013р. вирішено стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на користь третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс", в особі філії "Інфоксводоканал" (650З9, м. Одеса, вул. Басейна, 5; ) 7777 (сім тисяч сімсот сімдесят сім ) грн. 27 коп. заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення та 1720 (одна тисяча сімсот двадцять) грн. 50 коп. судового збору.

На виконання вищезазначеного рішення суду у Першому Приморському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (на теперішній час - Перший Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у період з 11.07.2013 по 15.08.2014 перебувало виконавче провадження з примусового виконання наказу № 916/751/13, виданого 28.05.2013 Господарським судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» грошових коштів у розмірі 9 497,77 грн. (а.с.16).

Державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Одеської обл. Баховою Вікторією Іванівною видано постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.08.2013 р. в рамках виконавчого провадження №38832467, обтяжувач Перший Приморський відділ ДВС Одеського МУЮ.

Державним реєстратором Одеського міського управління юстиції Одеської обл. Шушулковим Максимом Дмитровичем прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 4695110 від 02.08.2013, 08:12:30 зареєстроване обтяження у вигляді арешту усього нерухомого майна фізичної особи ОСОБА_1 , номер запису про обтяження: 1988888 (спеціальний розділ), дата, час державної реєстрації: 02.08.2013 08:11:22 (згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в Інформаційній довідці від 15.07.2020р. а.с.11-12).

В подальшому, як зазначає позивачка та не спростовує відповідач, борг перед ТОВ «Інфокс» ОСОБА_1 був добровільно погашений у квітні 2016 р. поза виконавчим провадженням, а саме були сплачена у повному обсязі сума заборгованості а також судові витрати (а.с.18).

21.08.2020 р. позивачка звернулась до виконавчої служби із заявою щодо скасування арешту нерухомого майна та видалення обтяження з державного реєстру, на що заступником начальника управління - начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області було надано роз`яснення від 27.08.2020 р., що виконавче провадження № 38832467 з примусового виконання наказу № 916/751/13 виданого Господарським судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» грошових коштів у розмірі 9 497,77 грн., завершено на підставі пункту 7 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на той час) та надати більш детальну інформацію не виявляється можливим, оскільки зазначене виконавче провадження знищено, у зв`язку з закінченням трирічного терміну його зберігання (а.с.16).

Вважаючи накладення арешту на нерухоме майно протиправним, позивачка звернулась до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХІV.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Частиною першою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з положеннями статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виходячи зі змісту статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Положеннями статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець виносить постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення, якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження, та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Відповідно до частин третьої, четвертої і п`ятої статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У разі наявності письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов`язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

До підстав зняття арешту також належать закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (частина перша статті 50 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Відповідач повідомив суд, що виконавче провадження № 38832467 з примусового виконання наказу № 916/751/13, виданого 28.05.2013 Господарським судом Одеської області, завершено та передано на зберігання до архіву.

На виконання ухвали суду від 28.09.2020р. щодо витребування доказів документи, що підтверджують знищення виконавчого провадження ВП №38832467, відповідачем не надані.

Суд звертає увагу на те, що позивачкою також не надані докази того, що ВП №38832467 стосується саме виконання наказу Господарського суду Одеської області №916/751/13 від 28.05.2013р., натомість, надано витяг з АСВП, за даними якого завершеним є виконавче провадження №44606425, де боржником є ОСОБА_1 , а стягувачем ТОВ «Інфокс» в особі філії Інфоксводоканал.

В матеріалах справи відсутні первинні докази стосовно відомостей, повідомлених сторонами, щодо того, що наявний в Державному реєстрі запис 1988888 від 02.08.2013р. про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна ОСОБА_1 (арешт та заборона відчуження), стосується саме виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду Одеської області №916/751/13 від 28.05.2013р.

Навпаки, з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно убачається, що за спірним обтяженням обтяжувачем є Перший Приморський відділ Одеського МУЮ, а не ТОВ «Інфокс».

Під час розгляду справи судом встановлено факт відкриття Першим Приморським відділом державної виконавчої служби ВП № 44606425 від 04.09.2014 р. у порядку стягнення з позивача (у статусі фізичної особи) частини первісного боргу у сумі 1218,77 грн. На теперішній час ВП № 44606425 є завершеним, та результатом пошуку у АСВП за відповідним номером ВП - «Стан ВП: Завершено» (а.с.19). Квитанція про сплату боргу у сумі 1218,77 грн. за ВП № 44606425 наявна у матеріалах справи (а.с.20).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону;

повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону;

повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутня постанова про арешт майна боржника ВП №38832467 від 01.08.2013р., на підставі якої проведено державну реєстрацію обтяження оскаржуваним рішенням держреєстратора від 02.08.2013р.

Підсумовуючи викладене, суд констатує, що в ході судового розгляду справи обставини, повідомлені позивачкою, знайшли часткове підтвердження поданими доказами, а саме встановлено, що право позивачки на розпорядження своїм нерухомим майном є порушеним у зв`язку із наявністю обтяження у вигляді арешту та заборони відчуження нерухомого майна, накладеного постановою Першого Приморського відділу ДВС від 01.08.2013р. ВП №38832467.

Враховуючи, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження обставин, викладених у відзиві, рівно як і підстав для накладення оскаржуваного арешту, за яким обтяжувачем виступає фактично сам відповідач, суд дійшов до висновку, що арешт та заборона на відчуження нерухомого майна ОСОБА_1 за постановою органу ДВС ВП №38832467 від 01.08.2013р. підлягають скасуванню за рішенням суду як такі, що наразі не мають фактичного та законного підґрунтя.

Тому протиправним є не рішення про державну реєстрацію обтяження, а бездіяльність органу щодо не зняття арешту усього нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який було накладено постановою державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Одеської області Бахової Вікторії Іванівни про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.08.2013 року №38832467, проте такої вимоги не заявлено.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Суд відмовляє у позові в частині скасування рішення держреєстратора Одеського МУЮ від 02.08.2013р. №4695110, оскільки ця вимога заявлена до неналежного відповідача та позивачкою не обґрунтовується його протиправність. Це рішення має похідний характер від обставини накладення обтяження, що згідно із нормами ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підлягає державній реєстрації.

Суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача вчинити дії із виключення (скасування арешту), оскільки відповідно до п.1 ч.2 статті 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

Отже цей обов`язок відповідача випливає з відповідного рішення суду в силу закону, тому у задоволенні позову в цій частині вимог суд відмовляє.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 2 ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідачем не доведено, що для обтяження нерухомого майна позивачки, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав, наразі існують встановлені законом підстави.

На підставі встановлених судом обставин, за результатом оцінки наявних письмових доказів суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачкою при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн. (а.с.9), отже на підставі ч.5 ст.139 КАС України суд дійшов висновку про стягнення з Першого Приморського Відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суми сплаченого судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп., покладаючи ці витрати на відповідача.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 287, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (; адреса: Польський узвіз, 6 м. Одеса, 65026), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ТОВ «Інфокс» філія «Інфоксводоканал» (; адреса: вул. Басейна, 5, м. Одеса, 65039) про визнання протиправним та скасування рішення, скасування арешту майна, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Припинити (скасувати) обтяження у вигляді арешту нерухомого майна ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №38832467 від 01.08.2013р., видавник Бахова Вікторія Іванівна, Перший Приморський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Одеська обл.; обтяжувач - Перший Приморський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, номер запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта - 1988888.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Першого Приморського Відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 287,293 КАС України (10 днів з дня проголошення).

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення складений 27.10.2020р. у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді з 15.10.2020р. по 26.10.2020р.

Суддя М.М. Аракелян