Справа № 560/4465/20
Суддя: Ковальчук А.М.
Дата ухвалення: 2020-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/4465/20
РІШЕННЯ

іменем України

26 жовтня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук А.М.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області, в якій просить суд визнати дії голови ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області протиправними щодо не виплати належного грошового забезпечення та грошової компенсації за не використану відпустку при звільнені та зобов`язати ліквідаційну комісію УМВС України в Хмельницькій області нарахувати та виплати грошове забезпечення та грошову компенсацію за не використану відпустку при звільнені у повному обсязі із врахуванням попередніх виплат. Зобов`язати голову ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.01.2020 по справі №560/3830/19 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області щодо невиплати належного грошового забезпечення та грошової компенсації за невикористану відпустку при звільненні. Зобов`язано Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити грошове забезпечення та грошову компенсацію за невикористану відпустку при звільненні за період з 01 липня 2019 року по 08 серпня 2019 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вказує, що в квітні 2020 року з метою виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.01.2020 по справі №560/3830/19 позивач подав для голови ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області банківські реквізити для зарахування коштів.

Зазначає, що 20 червня 2020 року позивачем подано запит на отримання офіційної інформації про хід виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.01.2020 по справі №560/3830/19 та надання документів про розмір грошового забезпечення після поновлення на роботі.

13 липня 2020 року позивачем отримано листа голови ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області від 01.07.2020 року № 49зі/121/29/05-2020, яким повідомлено мене проте, що на картковий рахунок перераховано кошти у розмірі 3088,59 грн (оклад за липень - 950 грн за серпень - 245,16 грн; оклад за званням за липень -125 грн за серпень - 32,25 грн; надбавка за вислугу років за липень - 268,75 грн за серпень - 69,35 грн; надбавка за ВОВЗ за липень - 537,50 грн за серпень - 138,73 грн; надбавка за ОРД за липень - 427,50 грн за серпень -110,32 грн; компенсація відпустки за 3 доби - 230,87 грн).

Вказує, що голова ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області не здійснив нарахування та виплату грошового забезпечення за період з 01.07.2019 по 08.08.2019, сплачено меншу суму ніж ту, яку мав отримати, тому не зрозуміло чим керувався при нарахуванні та виплаті грошового забезпечення, а тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.08.2020 суд відкрив провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Від представника відповідача 17.09.2020 надійшов відзив в якому останній зазначає, що ліквідаційною комісією УМВС України в Хмельницькій області на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.01.2020 по справі №560/3830/19 перераховано на картковий рахунок грошове забезпечення за період з 01.07.2019 по 08.08.2019 в розмірі 3088,59 грн, що складалось з посадового окладу (950 грн за липень, 245,16 грн за вісім днів серпня), окладу за звання (125 грн за липень, 32,25 грн за вісім днів серпня), надбавка за вислугу років (268,75 грн за липень, 69,35 грн за вісім днів серпня) надбавки за виконання особливо важливих завдань (537,50 грн за липень, 138,73 грн за вісім днів серпня), надбавки за оперативно-розшукову діяльність (427,50 грн за липень, 110,32 грн за вісім днів серпня) та компенсацію за невикористану відпустку за три доби (230,87 грн).

Вказує, що згідно наказу голови ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області № 4 від 01.07.2019 позивач поновлений на посаді начальника сектору карного розшуку Хмельницького районного відділу УМВС України в Хмельницькій області. Згідно додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 розмір посадового окладу за посадою начальник сектору встановлюється від 850 до 950 грн. Як вбачається з відповіді ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області від 01.07.2020 №49зі/121/29/05-2020 адресованої позивачеві, останньому встановлено максимальний розмір окладу за посадою, а саме 950 грн.

Також відповідно до додатку 2 наказу МВС 31.12.2007 № 499, позивачу виплачено оклад за спеціальним званням «майор міліції», яке присвоєно під час служби в ОВС, в розмірі 125 грн.

Додатком 3 до наказу МВС 31.12.2007 № 499 визначено розмір надбавки за вислугу років особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, і при наявності вислуги років від 10 до 15 років (у позивача вислуга становить 12 років 08 місяців 19 днів) розмір вказаної надбавки становить 25 % від посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням і становить 268,75 грн (950 грн посадовий оклад + 125 грн оклад за спеціальним званням = 1075/25 %=268,75 грн).

Під час встановлення позивачеві надбавки за виконання особливо важливих завдань керівник скористався визначеним пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України від №1294 правом та встановив ОСОБА_1 таку надбавку в розмірі 40% від посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу років, що становить 537,50 грн (950 грн посадовий оклад + 125 грн оклад за спеціальним званням + 268,75 грн надбавка за вислугу років = 1343,75 грн/40%=537,50 грн.

Також, під час встановлення позивачеві надбавки за оперативно-розшукову роботу керівник також скористався визначеним пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 правом та встановив ОСОБА_1 таку надбавку в розмірі 45% від посадового окладу, що становить 427,50 грн (950 грн посадовий оклад - 45%=427,50 грн).

А тому, розрахунок позивачеві грошового забезпечення за період з 01.08.2019 по 08.08.2019 здійснювався шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата (2308,25 грн (грошове забезпечення за липень 2019 року) /31 день = 74,45 грн (середньоденне грошове забезпечення) * 8 (дні відпрацьовані в серпні 2019 року) = 595 грн (грошове забезпечення за відпрацьованих вісім днів у серпні).

Зазначає, що вислуга років в ОВС у ОСОБА_1 складає 12 років 08 місяців 19 днів, що у відповідності до п. 51 Положення № 114 давало йому право, при умові відпрацювання повного календарного року, на 35 діб відпустки.

Вказує, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 в 2019 році перебував на службі один повний місяць та рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.01.2020 зобов`язано виплатити йому грошову компенсацію за невикористану відпустку при звільненні за період з 01 липня 2019 року по 08 серпня 2019 року, що в розрахунку тривалості відпустки складає три доби (35 днів (повний розмір відпустки передбачений за вислугою) / 12 * 1 (повний місяць служби ) = 3 доби) розмір такої компенсації становить 230, 87 грн (2308,25 грн (грошове забезпечення за липень 2019 року)* 30 (дні липня) = 76,94 грн (середньоденне грошове забезпечення)* 3 доби (кількість днів відпустки).

Зазначає, що позивачеві на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду прийнятого 15.01.2020 по справі №560/3830/19 ліквідаційною комісією УМВС України в Хмельницькій області нараховано компенсацію за невикористану відпустку та грошове забезпечення з урахуванням усіх його видів передбачених наказом МВС України №499 від 31.12.2007 та постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року №1294, а тому твердження позивача проте, що з ним проведено не повний розрахунок не відповідає дійсності. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Від позивача 23.09.2020 надійшла відповідь на відзив відповідача в якій зазначає, що не зрозуміло, яким нормативним документом керувався голова ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області при нарахуванні та виплаті грошового забезпечення за період з 01.07.2019 по 08.08.2019. Вважає, що його позовні вимоги є правомірними, а тому просить задовольнити в повному обсязі.

Від представника відповідача 28.09.2020 надійшло заперечення проти відповіді на відзив в якому вказує, що твердження позивача є безпідставними та необґрунтованими адже позивач не був переведений до органів поліції та як наслідок грошового забезпечення, що виплачується поліцейським ніколи не отримував. Також, безпідставним та незрозумілим є посилання позивача на положення Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Просить відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

Дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив відповідача та заперечення проти відповіді на відзив, а також оцінивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.01.2020 по справі №560/3830/19 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області щодо невиплати належного грошового забезпечення та грошової компенсації за невикористану відпустку при звільненні. Зобов`язано Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити грошове забезпечення та грошову компенсацію за невикористану відпустку при звільненні за період з 01 липня 2019 року по 08 серпня 2019 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В квітні 2020 року з метою виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.01.2020 по справі №560/3830/19 позивач подав для голови ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області банківські реквізити для зарахування коштів.

20 червня 2020 року позивачем подано запит на отримання офіційної інформації про хід виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.01.2020 по справі №560/3830/19 та надання документів про розмір грошового забезпечення після поновлення на роботі.

13 липня 2020 року позивачем отримано листа голови ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області від 01.07.2020 року № 49зі/121/29/05-2020, яким повідомлено мене проте, що на картковий рахунок перераховано кошти у розмірі 3088,59 грн (оклад за липень - 950 грн за серпень - 245,16 грн; оклад за званням за липень -125 грн за серпень - 32,25 грн; надбавка за вислугу років за липень - 268,75 грн за серпень - 69,35 грн; надбавка за ВОВЗ за липень - 537,50 грн за серпень - 138,73 грн; надбавка за ОРД за липень - 427,50 грн за серпень - 110,32 грн; компенсація відпустки за 3 доби - 230,87 грн).

Позивач вважає, що голова ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області не здійснив нарахування та виплату грошового забезпечення за період з 01.07.2019 по 08.08.2019 та сплачено меншу суму ніж ту, яку мав отримати, а тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 3 наказу МВС України №499 від 31.12.2007 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ», що регулював порядок виплати грошового забезпечення працівникам ОВС, грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Аналогічна норма міститися і в постанові Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

30.06.2020 ліквідаційною комісією УМВС України в Хмельницькій області на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.01.2020 по справі №560/3830/19 перераховано на картковий рахунок позивача грошове забезпечення за період з 01.07.2019 по 08.08.2019 в розмірі 3088,59 грн, що складалось з посадового окладу (950 грн за липень 245,16 грн за вісім днів серпня), окладу за звання (125 грн за липень 32,25 грн за вісім днів серпня), надбавка за вислугу років (268,75 грн за липень 69,35 грн за вісім днів серпня) надбавки за виконання особливо важливих завдань (537,50 грн за липень 138,73 грн за вісім днів серпня), надбавки за оперативно-розшукову діяльність (427,50 грн за липень 110,32 грн за вісім днів серпня) та компенсацію за невикористану відпустку за три доби (230,87 грн).

Згідно наказу голови ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області №4 від 01.07.2019 позивач поновлений на посаді начальника сектору карного розшуку Хмельницького районного відділу УМВС України в Хмельницькій області. Згідно додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 розмір посадового окладу за посадою начальник сектору встановлюється від 850 до 950 грн. Як вбачається з відповіді ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області від 01.07.2020 №49зі/121/29/05-2020 адресованої позивачу, останньому встановлено максимальний розмір окладу за посадою, а саме 950 грн.

Також позивачу відповідно до додатку 2 наказу МВС 31.12.2007 №499, виплачено оклад за спеціальним званням «майор міліції», яке йому присвоєно під час служби в ОВС, в розмірі 125 грн.

Додатком 3 до наказу МВС 31.12.2007 №499 визначено розмір надбавки за вислугу років особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, і при наявності вислуги років від 10 до 15 років (у ОСОБА_1 вислуга становить 12 років 08 місяців 19 днів) розмір вказаної надбавки становить 25% від посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням і становить 268,75 грн (950 грн посадовий оклад + 125 грн оклад за спеціальним званням = 1075/25 %=268,75 грн).

Пунктом 2.5.1. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС від 31.12.2007 №499 визначено, що особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ установлюється надбавка за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби в розмірі до 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу років.

У відповідності до пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надано право установлювати: посадові оклади військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, посади яких не передбачені цією постановою; надбавку за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу. Порядок та умови виплати такої надбавки визначаються залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних завдань. У разі несвоєчасного або низькоякісного виконання завдань надбавка скасовується або розмір її зменшується.

Надбавку військовослужбовцям підрозділів Служби безпеки, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Служби зовнішньої розвідки та інших розвідувальних органів, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, які провадять оперативно-розшукову, розвідувальну чи контррозвідувальну діяльність та інформаційно-аналітичне забезпечення органів державної влади і оперативно-службову діяльність - в розмірі до 50 відсотків посадового окладу.

Як встановлено з матеріалів справи під час встановлення позивачеві надбавки за виконання особливо важливих завдань керівник скористався визначеним пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 правом та встановив ОСОБА_1 таку надбавку в розмірі 40% від посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу років, що становить 537,50 грн (950 грн посадовий оклад+ 125 грн оклад за спеціальним званням + 268,75 грн надбавка за вислугу років = 1343,75 грн /40%=537,50 грн.

Пунктом 2.6.1. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС 31.12.2007 № 499 також визначено, що особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, які провадять оперативно-розшукову, розвідувальну чи контррозвідувальну діяльність та інформаційно-аналітичне забезпечення органів державної влади і оперативно-службову діяльність, установлюється надбавка в розмірі до 50 відсотків посадового окладу.

Під час встановлення позивачеві надбавки за оперативно-розшукову роботу керівник також скористався визначеним пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 правом та встановив ОСОБА_1 таку надбавку в розмірі 45% від посадового окладу, що становить 427,50 грн (950 грн посадовий оклад - 45%=427,50 грн).

Пунктом 1.7. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС 31.12.2007 № 499 визначено, що при виплаті особі рядового чи начальницького складу грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Розрахунок позивачеві грошового забезпечення за період з 01.08.2019 по 08.08.2019 здійснювався шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата (2308,25 грн (грошове забезпечення за липень 2019 року) / 31 день = 74,45 грн (середньоденне грошове забезпечення)* 8 (дні відпрацьовані в серпні 2019 року) = 595 грн (грошове забезпечення за відпрацьованих вісім днів у серпні).

Щодо твердження позивача про невірний розрахунок відповідачем компенсації за невикористану ним відпустку суд звертає увагу на наступне.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.01.2020 по справі №560/3830/19 зобов`язано Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану відпустку при звільненні за період з 01 липня 2019 року по 08 серпня 2019 року.

Відповідно до п. 49 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114 (далі Положення №114) при наданні чергової та додаткової відпусток їх тривалість визначається діленням повного розміру кожної із відпусток на дванадцять і множенням на число повних місяців служби.

Згідно змісту пункту 51 Положення №114 тривалість відпустки осіб рядового і начальницького складу визначається залежно від вислуги років (у календарному обчисленні), обчисленої в порядку, передбаченому для призначення пенсій працівникам органів внутрішніх справ, і передбачається тим, які мають вислугу: менше 10 років - 30 діб щорічно; від 10 до 15 років - 35 діб щорічно; від 15 до 20 років - 40 діб щорічно; від 20 років і більше - 45 діб щорічно.

Вислуга років в ОВС у позивача складає 12 років 08 місяців 19 днів, що у відповідності до п. 51 Положення № 114 давало йому право, при умові відпрацювання повного календарного року, на 35 діб відпустки.

Суд звертає увагу, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 в 2019 році перебував на службі один повний місяць та рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.01.2020 зобов`язано виплатити йому грошову компенсацію за невикористану відпустку при звільненні за період з 01 липня 2019 року по 08 серпня 2019 року, що в розрахунку тривалості відпустки складає три доби (35 днів (повний розмір відпустки передбачений за вислугою) / 12 * 1 (повний місяць служби ) = 3 доби) розмір такої компенсації становить 230,87 грн (2308,25 грн (грошове забезпечення за липень 2019 року)* 30 (дні липня) = 76,94 грн (середньоденне грошове забезпечення)* 3 доби (кількість днів відпустки).

Отже, позивачеві на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду прийнятого 15.01.2020 по справі №560/3830/19 ліквідаційною комісією УМВС України в Хмельницькій області нараховано компенсацію за невикористану відпустку та грошове забезпечення з урахуванням усіх його видів передбачених наказом МВС України № 499 від 31.12.2007 та постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року №1294, а тому твердження позивача проте, що з ним проведено не повний розрахунок не відповідає дійсності.

Також, безпідставним є посилання позивача на положення чинного законодавства яке регулює виплату грошового забезпечення поліцейським, оскільки останній не був переведений до органів поліції та як наслідок грошового забезпечення, що виплачується поліцейським не отримував.

Суд звертає увагу на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» прийнято рішення про ліквідацію УМВС України в Хмельницькій області та утворення Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області. Згідно Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» остання за своїм статусом є новоствореним правоохоронним органом державної влади та не є правонаступником органів внутрішніх справ, що діяли на підставі положень Закону України «Про міліцію», оскільки згідно положень ст. 104 Цивільного кодексу України правонаступництво передбачається лише у випадках припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу чи перетворення, а у випадку ліквідації правонаступництво не передбачається.

А тому, підстав для визнання дій голови ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області протиправними щодо не виплати належного грошового забезпечення та грошової компенсації за не використану відпустку при звільнені, зобов`язання ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області нарахувати та виплати грошове забезпечення та грошову компенсацію за не використану відпустку при звільнені у повному обсязі із врахуванням попередніх виплат немає.

Щодо зобов`язання голови ліквідаційної комісії УМВС України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів суд зазначає наступне.

Питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення) - не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення.

У справі № 814/2563/16 (К/9901/2705/17) Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно- правовим актом перевага надається спеціальному. При цьому загальні норми можуть застосовуватися субсидіарно, тобто, в тих випадках, коли спірні правовідносини не врегульовані нормами спеціального законодавства або врегульовані не повністю.

Отже, з огляду на не врегулювання питання щодо порядку виплати грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей при вирішенні вказаного питання підлягають застосуванню приписи Кодексу законів про працю України, що також відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 17 лютого 2015 року у справі № 21 -8а15, та Верховного Суду, висловленій у постанові від 30 січня 2019 року у справі №806/2164/16.

Відповідно до частини 1 ст. 47 КзпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КзпП України.

Статтею 116 КзпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ст.117 КзпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в КзпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за статтею 47 КЗпП України роботодавець (зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Верховний Суд України у постанові від 15 вересня 2015 року (справа № 21-1765а15) дійшов до висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені статтею 116 КЗпП, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Згідно з пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Обчислення середнього заробітку працівників здійснюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.

Згідно з абзацом 1 пункту 2 Порядку №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Абзацом 3 пункту 2 два Порядку №100 передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до абзацу першого пункту два Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Враховуючи те, що рішення Хмельницького окружного адміністративного суду , яким вирішений спір щодо виплати позивачу грошового забезпечення та грошової компенсації за невикористану відпустку при звільненні за період з 01 липня 2019 року по 08 серпня 2019 року, набрало законної сили 23.03.2020, то саме з цієї дати у відповідача виник обов`язок нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення та грошову компенсацію за невикористану відпустку при звільненні за період з 01 липня 2019 року по 08 серпня 2019 року у строки, визначені статтею 116 КЗпП.

Оскільки відповідач виконав рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.01.2020 у справі №560/3830/19 з порушенням строків, передбачених зазначеною нормою КЗпП, то, відповідно, повинен сплатити позивачу зазначене в статті 117 КЗпП відшкодування в розмірі середньомісячної заробітної плати за період з дати набрання законної сили рішенням, яким присуджена виплата компенсації (з 23.03.2020), до дати його фактичного виконання (30.06.2020).

Відповідно до довідки Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області від 14.09.2020 №104 за два місяці перед звільненням грошове забезпечення позивача з 01 липня по 08 серпня 2019 року склало 2308,75 грн (за липень) та 595,81 грн (за серпень). Загальна кількість робочих днів за цей період 29 (у липні 2019 - 23 дні, у серпні 2019 - 6 днів).

Таким чином, середня заробітна плата, обчислена у відповідності до пункту 8 Порядку №100 складає 100,15 грн (2904,56 грн : 29 робочих днів = 100,15 грн).

Затримка розрахунку на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.01.2020 у справі №560/3830/19 становить 67 робочих дні (період з 23.03.2020 до 30.06.2020).

Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку складає 6710,05 грн. (середня заробітна плата 100,15 грн. х 67 робочих дні).

У постанові від 18.03.2020 по справі № 711/4010/13-ц Велика Палата Верховного Суду, сформувала правовий висновок, відповідно до якого з урахуванням конкретних обставин суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України.

У постанові від 26 червня 2019 року по справі № 761/9584/15-ц Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків.

У пункті 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року по справі №761/9584/15-ц викладено правову позицію, відповідно до якої з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, суд може зменшити розмір відшкодування.

Визначаючи розмір відшкодування за час затримки відповідачем виплати грошового забезпечення та грошової компенсації за невикористану відпустку при звільненні за період з 01 липня 2019 року по 08 серпня 2019 року, суд враховує, що апеляційна скарга відповідача на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.01.2020 у справі №560/3830/19 повернута 23 березня 2020 року ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду. Ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.03.2020, якою повернута апеляційна скарга, відповідач отримав 30.03.2020, що підтверджується інформацією з ДСС. Нарахування та виплату позивачу суми компенсації на виконання рішення суду відповідач здійснив 30.06.2020.

Тому, з урахуванням зазначених обставин, суд вважає, що відповідач зобов`язаний сплатити позивачу передбачене частиною 2 статті 117 КЗпП відшкодування в розмірі середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок за період з 30.03.2020 по 30.06.2020 (67 робочих днів).

Враховуючи обставини, які впливають на затримку розрахунку, суд дійшов висновку, що заявлена до стягнення у цій справі сума середнього заробітку є очевидно неспівмірною із встановленим розміром заборгованості з виплати грошової компенсації.

Таким чином, з врахуванням принципу справедливості та співмірності, суд вважає, що середній заробіток за час затримки розрахунку має бути виплачений позивачу у розмірі 6710,05 грн (середня заробітна плата 100,15 грн х 67 робочих днів = 6710,05 грн).

Стягуючи з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, слід зазначити про відрахування податків, зборів та інших обов`язкових платежів, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є обов`язком роботодавця та працівника, а не суду, тому розрахунки, наведені в судовому рішенні, є тією сумою коштів, з яких в подальшому роботодавцем здійснюються утримання податку з доходів та інших обов`язкових платежів.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду 08 листопада 2018 у справі №805/1008/16-а.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваних дій.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності за правилами статті 90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії - задоволити частково.

Зобов`язати ліквідаційну комісію УМВС України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити за період з 30.03.2020 по 30.06.2020 ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 6710,05 грн з відрахуванням з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області (вул. Зарічанська, 7,Хмельницький,Хмельницька область,29017 , код ЄДРПОУ - 08592336)

Головуючий суддя А.М. Ковальчук