Справа № 640/12133/20
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2020-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2020 року м. Київ № 640/12133/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в місті Києві
про зобов`язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якому просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві внести в Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування дані про періоди роботи з 18.08.2011 по 25.06.2015 в фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), що підтверджено відповідними записами у трудовій книжці та укладеним трудовим договором між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 18.08.2011 року № 4, зареєстрованого в Солом`янському районному у місті Києві центрі зайнятості, на ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем у Володарському секторі обслуговування громадян управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області отримано довідку ОК-5. При ознайомленні з довідкою встановлено, що в ній відсутні дані періодів роботи позивача та сплачених страхових внесків за період з 18.08.2011 року по 25.06.2015 року у фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).Позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою та отримала від відповідача відповідь про те, що звіти з 2011 по 2015 рік страхувальником ФОП ОСОБА_2 подавалися, але у звітах було допущено помилку у реєстраційному номері облікової картки платника податків позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 червня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі № 640/12133/20 та запропоновано відповідачу в п`ятнадцятиденний строк з дня одержання цієї ухвали надати суду відзив на позовну заяву.

У поданому до суду відзиві відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, вказав, що звіти страхувальником ФОП ОСОБА_2 подавались вчасно, але при опрацюванні звернення Позивача виявлено, що в звітах було допущено помилку в реєстраційному номері облікової картки платника податків громадянки ОСОБА_1 , а також, що звіт за серпень 2011 року взагалі відсутній. Постановою правління Пенсійного фонду України від 03.12.2013 № 25-2 встановлено, що відомості про застрахованих осіб та звіти щодо сум нарахованих внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування органам Пенсійного фонду України за період до 01 січня 2011 року подаються лише за результатами перевірки, здійсненої за заявою платника. Таким чином, коли страхувальники припустилися помилки в коді страхувальника, звітному місяці, номері облікової картки застрахованої особи (ідентифікаційному номері), коді підстави для обчислення спец стажу, то для її виправлення необхідно: по-перше, проінформувати орган Пенсійного фонду України про виявлену помилку і подати заяву з проханням провести перевірку періоду, в якому була виявлена помилка; по-друге, формує відповідну таблицю (5, 6, 7 або 8) додатка 4 до Порядку № 26-1 з відміткою «скасовуюча» за той звітний період, в якому припустилися помилки у вказаних вище реквізитах, повторюючи неправильні реквізити. На підставі поданих документів з відміткою «скасовуюча» недостовірні дані облікової картки вилучаються з переліку тих, що діють для використання, але залишаються в електронному архіві для збереження звітності; по-третє, формує відповідну таблицю зі статусом «початкова» з правильними реквізитами; по-четверте, складає і додає до таблиць Перелік таблиць звіту, відмітивши в реквізиті «Звіт за місяць» той місяць, у звіті за який припустилися помилки. Готовий скасовуючий звіт роботодавець подає до управління Пенсійного фонду України. Оскільки страхувальник ФОП ОСОБА_2 знаходиться в процесі ліквідації, в органах Державної податкової служби процедура ліквідації незавершена, тому даний страхувальник має можливість надати коригуючи звіти для виправлення помилок, щоб даний період був зарахований позивачу до страхового стажу.

Через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва 13.07.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій остання зазначила про те, що звіти з 2011 по 2015 роки страхувальником ФОП ОСОБА_2 подавались вчасно, однак при їх заповненні було допущено помилку в реєстраційному номері облікової картки платника податків позивача, що унеможливило було автоматично врахувати зазначений страховий стаж. Проте, на думку позивача, наявність фактично технічної помилки не може бути підставою для відмови щодо внесення до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про періоди роботи з 18.08.2011 по 25.06.2015 в фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , що підтверджено відповідними записами у трудовій книжці та укладеним трудовим договором між працівником і фізичною особою.

Також позивача наголосила на тому, що довододи відповідача про те, що процедура ліквідації ФОП ОСОБА_2 в органах фіскальної служби не завершена є безпідставними з огляду на те, що відповідно до витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вказана ФОП ОСОБА_2 є ліквідованою.

Справу розглянуто після отримання судом інформації щодо повідомлення належним чином сторін про відкриття спрощеного позовного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Пунктом 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт НОМЕР_3 , виданий 15.01.2020 року Володарським РВ ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, РНОКПП НОМЕР_2 ), перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та з березня 2013 року отримує пенсію за віком призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як вбачається з матеріалів справи, 11.02.2020 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою з проханням надати, серед іншого, підтвердження наявності допущених помилок в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування за її персональними даними; надати підтвердження про подані в період з 18.08.2011 року по 25.06.2014 року ФОП ОСОБА_2 звітів про отримані суми доходів за позивачкою у формі заробітної плати за її персональними даними та зазначити помісячно суми отриманих доходів у відповідні періоди; надати детальну інформацію про те, ким за яких обставин допущено помилку при внесенні відомостей до Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за її персональними даними; надати пояснення про можливість або неможливість органу Пенсійного фонду самостійно виправити відомості в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування за її персональними даними.

17.04.2020 року позивач отримала від відповідача відповідь, у якій зазначено про те, що звіти з 2011 по 2015 рік страхувальником ФОП ОСОБА_2 подавалися, але у звітах було допущено помилку у реєстраційному номері облікової картки платника податків ОСОБА_1 . Повідомили, що ФОП ОСОБА_2 знаходиться в процесі ліквідації, тому даний страхувальник має можливість надати коригуючі звіти для виправлення помилок.

Позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом для захиститу своїх конституційних прав.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування визначені Законом України від 09.07.2003 №1058- IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) .

За змістом статті 1 цього Закону № 1058, застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

У відповідності до пунктів 4, 5 частини першої статті 16 Закону № 1058, застрахована особа має право: отримувати безоплатно відомості, внесені до її персональної облікової картки з системи персоніфікованого обліку та Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; звертатися із заявою до територіального органу Пенсійного фонду про уточнення відомостей, внесених до персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з частиною шостою ст. 20 Закону № 1058 страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування визначено положеннями ст. 21 Закону №1058. На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки. Персональна електронна облікова картка застрахованої особи повинна містити відомості, зокрема частина персональної електронної облікової картки, яка відображає страховий стаж, заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), розмір сплачених страхових внесків та інші відомості, необхідні для обчислення та призначення страхових виплат.

Згідно з частинами першою та другою статті 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України №2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування№ (далі - Закон № 2464-VI) Пенсійний фонд України - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом.

Статтею 14-1 Закону № 2464-VI визначено, що Пенсійний фонд та його територіальні органи зобов`язані забезпечувати своєчасне внесення відомостей до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру та здійснювати контроль за достовірністю відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру.

Дані обов`язки Пенсійного фонду кореспондуються з нормами Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за N0 785/25562 (далі - Положення).

Пунктом 5 Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 №10-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 №8-1), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за №785/25562 (надалі - Положення), реєстр застрахованих осіб забезпечує: облік застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікацію; накопичення, зберігання та автоматизовану обробку інформації про страховий стаж та заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію), про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; нарахування та облік виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 3 розділу IV Положення, відомості до Реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі: звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України, відомостей центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Абзацами другим, третім пункту 4 розділу IV Положення передбачено, що у разі припинення або зняття з обліку у фіскальних органах страхувальника без визначення правонаступника зміни та уточнення до відомостей Реєстру застрахованих осіб вносяться відповідно до рішення суду, що набрало законної сили.

Внесення змін до відомостей про застраховану особу в Реєстрі застрахованих осіб відповідно до рішення суду, що набрало законної сили, здійснюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі наказу керівника відповідного органу у десятиденний строк після надходження (надання особою) рішення суду.

Наявність у системі персоніфікованого обліку (Реєстрі застрахованих осіб) відомостей про періоди трудової діяльності застрахованих осіб у подальшому є підставою для призначення та здійснення такій особі пенсійних виплат. У свою чергу, відсутність у Реєстрі відповідної інформації призведе до порушення права застрахованої особи на одержання виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Так, факт роботи позивача в період в з 18.08.2011 року по 25.06.2015 року у ФОП ОСОБА_2 підтверджено відповідними записами у трудовій книжці та укладеним трудовим договором між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 18.08.2011 року № 4, зареєстрованого в Солом`янському районному у місті центрі зайнятості.

Відомості про стаж роботи позивача за період з 18.08.2011 року по 25.06.2015 року у ФОП ОСОБА_2 не внесені до системи персоніфікованого обліку у зв`язку з помилкою, невірно зазначено РНОКПП позивача допущеною роботодавцем (страхувальником) або ж працівниками пенсійного фонду.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_2 припинила підприємницьку діяльність 27.10.2017 року (номер запису 4024641).

За таких обставин, ФОП ОСОБА_2 не має можливості внести відомості про виправлення допущених помилок, єдина особа яка може внести відомості до реєстру є орган Пенсійного фонду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві внести в Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування дані про періоди роботи з 18.08.2011 по 25.06.2015 в фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), що підтверджено відповідними записами у трудовій книжці та укладеним трудовим договором між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 18.08.2011 року № 4, зареєстрованого в Солом`янському районному у місті Києві центрі зайнятості, на ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частин першої - третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено наявність підстав для задоволення заявлених вимог.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача належить стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у сумі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві внести в Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування дані про періоди роботи з 18.08.2011 по 25.06.2015 в фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), що підтверджено відповідними записами у трудовій книжці та укладеним трудовим договором між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 18.08.2011 року № 4, зареєстрованого в Солом`янському районному у місті Києві центрі зайнятості, на ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ).

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.