Справа № 440/3278/20
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2020-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/3278/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/3278/20 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

23 червня 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 звернулися до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Кременчуцької міської ради Полтавської області (надалі - відповідач, Кременчуцька міська рада) , в якому просять визнати протиправним та скасувати пункт 7 рішення Кременчуцької міської ради від 23.04.2020, яким відмовлено у наданні фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 згоди на поділ земельної ділянки площею 8333 м2 (кадастровий номер :08:001:0053) для експлуатації та обслуговування комплексу будівель по АДРЕСА_1 , зобов`язавши відповідача прийняти рішення про надання їм такої згоди.

Мотивуючи свої вимоги, позивачі вказують, що неодноразово зверталися до відповідача з проханням надати їм дозвіл на поділ земельної ділянки, оскільки вони є власниками відокремлених один від одного самостійних об`єктів нерухомого майна, які знаходяться на спірній земельній ділянці. Кожен з них має на меті оформити право користування земельною ділянкою у розмірі достатньому для обслуговування належного їм нерухомого майна, проте відповідач протиправно відмовляє в цьому.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 позовну заяву було залишено без руху.

Після усунення недоліків, ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 15.07.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

07.08.2020 до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач висловив свої заперечення стосовно позову, мотивуючи це тим, що поділ земельної ділянки у спосіб, про який просить позивач, суперечить нормам ДБН Б2.2.-12:2018 та може призвести до порушення прав територіальної громади міста щодо раціонального використання земель комунальної власності (а.с. 74-79).

У відповіді на відзив, що надійшла до суду 11.08.2020, позивачі зазначили, що такі доводи відповідача вже були предметом розгляду у справі №440/3805/18, де Полтавський окружний адміністративний суд виніс рішення про задоволення позову ОСОБА_1 . Щодо інших підстав відмови у наданні згоди на поділ земельної ділянки зазначили, що відзив не містить нормативно-правового обґрунтування правомірності спірного рішення (а.с. 94-96).

Розгляд даної справи, відповідно до частини п`ятої статті 262, статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є власниками окремих об`єктів нерухомого майна - нежитлових будівель, що розташовані на земельній ділянці комунальної власності за кадастровим номером :08:001:0053, яка за цільовим використанням належить до земель промисловості.

16.07.2018 позивачі звернулися до відповідача із заявами про надання згоди на поділ земельної ділянки, кадастровий номер :08:001:0053, для експлуатації та обслуговування комплексу будівель у АДРЕСА_1 , приєднавши до заяв копії паспортів заявників, пояснювальну записку, акт узгодження меж земельних ділянок, графічні матеріали, копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна заявників разом з відомостями про їх реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, технічні паспорти.

За результатами розгляду вищевказаних заяв відповідач пунктом 5 свого рішення від 09.08.2018 відмовив у наданні згоди на поділ земельної ділянки площею 8333 м2 (кадастровий номер :08:001:0053) для експлуатації та обслуговування комплексу будівель у АДРЕСА_1 , в зв`язку з:

- невідображенням у доданому обґрунтуванні поділу земельної ділянки виокремлення виключно земельних ділянок загального користування - проїздів з метою подальшого зарахування їх до земель запасу;

- наявністю на земельній ділянці, що пропонується до зарахування до земель запасу, об`єкту нерухомого майна;

- відсутністю підстав для зарахування до запасу міста земель, що перебувають у фактичному користуванні та прилягають до об`єктів нерухомого майна, розташованих в межах земельної ділянки площею 8333 м2, та не є землями загального користування відповідно до затвердженої містобудівної документації;

- неможливістю подальшого використання земельної ділянки, що пропонується до зарахування до земель запасу міста, з цільовим призначенням "землі підприємств іншої промисловості" у відповідності до державних будівельних норм;

- порушенням загальної організації території землекористування, що забезпечує оптимальні параметри функції території, так як через земельну ділянку проходять інженерні комунікації, які передбачені для обслуговування існуючих будівель і споруд.

Не погодившись із вищевказаним рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його до суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.06.2019 у справі №440/3805/18, яке набрало законної сили 20.07.2019, адміністративний позов ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано пункт 5 рішення Кременчуцької міської ради від 09.08.2018 в частині відмови ОСОБА_1 в наданні згоди на поділ земельної ділянки площею 8333 м2 (кадастровий номер :08:001:0053) для експлуатації та обслуговування комплексу будівель у АДРЕСА_1 . В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

29.01.2020 позивачі звернулися до Кременчуцької міської ради зі спільною заявою, в якій просили надати згоду на поділ земельної ділянки площею 0,8333 га для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель і споруд по АДРЕСА_1 (а.с. 80), додавши до заяви копії паспортів та довідок про присвоєння ідентифікаційного номера заявників, пояснювальну записку, акт узгодження меж земельних ділянок, графічні матеріали, копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна заявників разом з відомостями про їх реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, технічні паспорти.

Пунктом 7 рішення Кременчуцької міської ради від 23.04.2020 "Про надання та відмову в наданні згоди на поділ та об`єднання земельних ділянок в м. Кременчуці" відмовлено у наданні фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 згоди на поділ земельної ділянки площею 8333 м2 (кадастровий номер :08:001:0053) для експлуатації та обслуговування комплексу будівель по АДРЕСА_1 (а.с. 81), у зв`язку з:

- невідображенням у доданому доопрацьованому обґрунтуванні поділу земельної ділянки виокремлення виключно земельних ділянок загального користування - проїздів з метою подальшого зарахування їх до земель запасу;

- наявністю на земельній ділянці, що пропонується до зарахування до земель запасу об`єкту нерухомого майна;

- відсутністю підстав для зарахування до запасу міста земель, що перебувають у фактичному користуванні та прилягають до об`єктів нерухомого майна, розташованих в межах земельної ділянки площею 8333 м2, та не є землями загального користування відповідно до затвердженої містобудівної документації;

- неможливістю подальшого використання земельної ділянки, що пропонується до зарахування до земель запасу міста, з цільовим призначенням "землі підприємств іншої промисловості" у відповідності до державних будівельних норм;

- порушенням загальної організації території землекористування, що забезпечує оптимальні параметри функції території, так як через земельну ділянку проходять інженерні комунікації, які передбачені для обслуговування існуючих будівель і споруд;

- проектуванням заїзду до земельних ділянок через суміжну земельну ділянку, що перебуває в користуванні іншої юридичної особи без її погодження;

- відсутністю місць для паркування автомобілів у відповідності до діючих державних будівельних норм.

Пунктом 7.1 зазначеного рішення рекомендовано розробити проектне обґрунтування поділу земельної ділянки з метою виокремлення виключно земель загального користування - проїздів в межах земельної ділянки площею 8333 м2 (кадастровий номер :08:001:0053) для експлуатації та обслуговування комплексу будівель по АДРЕСА_1 .

Позивачі вважаючи, що даним рішенням знову порушені їх права та інтереси як землекористувачів, оскаржили його до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною першою статті 3 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з приписами частини першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

За змістом статті 791 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Частиною другою зазначеної норми передбачено, що формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок.

Правилами частин четвертої та шостої статті 791 ЗК України встановлено, що земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Згідно з вимогами частини дванадцятої статті 186 ЗК України технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок погоджується у разі якщо поділ, об`єднання земельних ділянок здійснюється її користувачем - власником земельних ділянок, а щодо земельних ділянок державної або комунальної власності - органом виконавчої влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, уповноваженими розпоряджатися земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У свою чергу частиною першою статті 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Спеціальним Законом, який визначає правові та організаційні основи діяльності сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування, є Закон України "Про землеустрій".

Серед видів технічної документації із землеустрою, відповідно до пункту "й" ст. 25 Закону України "Про землеустрій", значиться технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Статтею 26 Закону України "Про землеустрій" передбачено, що замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.

Склад технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок визначений статтею 56 вказаного Закону.

Відповідно до вимог пункту "є" ст. 56 цього Закону технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок повинна включати згоду власника земельної ділянки, для земель державної власності органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на поділ чи об`єднання земельних ділянок користувачем (крім випадків поділу земельної ділянки у зв`язку з набуттям права власності на житловий будинок, розташований на ній).

Отже, виключний перелік документів, який включає технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, міститься у статті 56 Закону. Поділити земельну ділянку може сам власник земельної ділянки або за його згодою землекористувач.

Відповідно до частини дванадцятої статті 186 ЗК України технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок погоджується:

у разі якщо поділ, об`єднання земельних ділянок здійснюється її користувачем власником земельних ділянок, а щодо земельних ділянок державної або комунальної власності органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування, уповноваженими розпоряджатися земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України;

у разі поділу, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у заставі, заставодержателем;

у разі поділу, об`єднання власником земельної ділянки, що перебуває у користуванні, землекористувачем.

Технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок затверджується замовником.

Як встановив суд, однією з підстав відмови у наданні згоди на поділ земельної ділянки слугували обставини невідображення у доопрацьованому обґрунтуванні поділу земельної ділянки виокремлення виключно земельних ділянок загального користування - проїздів з метою подальшого зарахування їх до земель запасу.

У зв`язку з цим слід зазначити, що на замовлення позивачів сертифікованим інженером-проектувальником фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 розроблено техніко-економічне обґрунтування, яке містить проектне рішення. Проектним рішенням передбачається виокремлення земельних ділянок під кожну будівлю для їх обслуговування і експлуатації в межах майнових прав кожного власника відповідно до діючих норм, правил і стандартів (а.с. 24-25). При цьому у проектному рішенні визначено площі земель, які залишаються в розпорядженні міської ради, а саме 4961,29 м2, у тому числі проїзди, які позначені на схемі червоним кольором (а.с. 32).

З приводу наявності на земельній ділянці, що пропонується до зарахування до земель запасу, об`єкта нерухомого майна, як підстави для відмови у наданні згоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до наявних у матеріалах справи правовстановлюючих документів:

- ОСОБА_1 є власником цеху пружинних блоків (№3) площею 721,3 м2, складу солі та дроту (№4) площею 226,7 м2;

- ОСОБА_3 є власником складу техматеріалів (№1) площею 78,7 м2, складу арки (№2) площею 467,8 м2;

- ОСОБА_2 є власником лісопильного цеху (№5) площею 457,6 м2, диспетчерської (№6) площею 40,4 м2.

Вказані об`єкти належать позивачам на праві приватної власності та відображені в техніко-економічному обґрунтуванні, які віднесені до ділянок, які вказані особи бажають взяти в орендне користування.

При цьому, чинним законодавством не передбачено такої підстави для відмови у поділі земельної ділянки, як наявність нерухомого майна на земельній ділянці.

З приводу відсутності підстав для зарахування до запасу міста земель, що перебувають у фактичному користуванні та прилягають до об`єктів нерухомого майна, розташованих в межах земельної ділянки площею 8333 м2 та не є землями загального користування відповідно до затвердженої містобудівної документації, як підстави для відмови у наданні згоди на поділ земельної ділянки, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Таким чином, як випливає зі змісту ст. 19 ЗК України, площа земельної ділянки, яка ніким не використовується, не знаходиться в орендному користуванні, може бути зарахована до земель запасу, а тому твердження відповідача про протилежне суд визнає безпідставними.

З приводу такої підстави для відмови у наданні згоди на поділ земельної ділянки як неможливість подальшого використання земельної ділянки, що пропонується до зарахування до земель запасу міста, з цільовим призначенням "землі підприємств іншої промисловості" у відповідності до державних будівельних норм, то такі також визнаються судом безпідставними, оскільки відповідач ні під час надання відзиву на позов, ні на вимогу суду не забезпечив їх підтвердження жодними доказами, технічними документами, графічними матеріалами.

З приводу такої підстави як порушення загальної організації території землекористування, що забезпечує оптимальні параметри функції території, так як через земельну ділянку проходять інженерні комунікації, які передбачені для обслуговування існуючих будівель і споруд, суд зазначає наступне.

Вимоги щодо планування та забудов земельних ділянок містяться в ДБН 360-92** "Планування та забудова міських і сільських поселень" та ДБН Б.2.2-12:2018 "Планування і забудова територій".

Проте, відповідач у відзиві не навів жодних ознак порушення позивачами вказаних нормативних актів.

Натомість, техніко-економічне обґрунтування, виготовлене на замовлення позивачів, містить висновок про проектний розподіл, не змінює функціональне призначення земельних ділянок, не впливає на існуючий стан генерального плану міста, не вносить зміни в існуючі шляхи сполучення, не перешкоджає доступу до інших земельних ділянок та будівель, розташованих на них, не перешкоджає доступу для обслуговування інженерних мереж міста.

Окрім того, можливість виокремлення об`єктів нерухомого майна без зміни інженерних комунікацій підтверджено висновком експерта Шлапак С №12/6-13, доданим до відповіді на відзив (а.с. 106-112).

З приводу інших підстав відмови, як то - проектування заїзду до земельних ділянок через суміжну земельну ділянку, що перебуває в користуванні іншої юридичної особи без її погодження; відсутність місць для паркування автомобілів у відповідності до діючих державних будівельних норм, суд зазначає про їх голослівність, оскільки за наявності обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення, встановленого приписами ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідач будь-яких доказів на підтвердження обґрунтованості цих мотивів суду не надав.

Проаналізувавши усе викладене, суд дійшов висновку про те, що пункт 7 рішення Кременчуцької міської ради від 23.04.2020 "Про надання та відмову в наданні згоди на поділ та об`єднання земельних ділянок в м. Кременчуці" не містить належного обґрунтування щодо законності підстав відмови у наданні позивачам згоди на поділ земельної ділянки площею 8333 м2 (кадастровий номер :08:001:0053) для експлуатації та обслуговування комплексу будівель по АДРЕСА_1 , що є підставою для визнання його протиправним та скасування.

Вирішуючи вимогу позивачів щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання їм згоди на поділ земельної ділянки, суд виходить з такого.

Заперечуючи проти задоволення даної вимоги, відповідач у відзиві зауважив, що вирішення питання про надання дозволу на розробку проектів землеустрою є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

У зв`язку з цим слід зазначити, що за усталеною практикою під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, що приймає рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

При цьому, наявність дискреційних повноважень не означає, що суб`єкт владних повноважень може діяти свавільно при прийнятті тих чи інших рішень, такі повноваження мають межу.

Завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення на підставі наведених критеріїв, а також тим, щоб владні суб`єкти не перетинали межу дискреційних повноважень, а у випадку порушення останніми таких меж вживати ефективних заходів захисту порушених прав приватних осіб та їх відновлення. В цьому полягає суть принципу розподілу влади на основі системи стримувань та противаг.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Суд зауважує, що предметом спору є рішення про надання згоди на поділ земельної ділянки, яке є однією зі складових технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок, як це передбачено пунктом "є" статті 56 Закону України "Про землеустрій".

В подальшому позивачі мають розробити технічну документацію на поділ земельної ділянки, яка розробляється відповідно до вимог законодавства та затверджується органом місцевого самоврядування.

Як встановив суд, відповідач вдруге відмовив позивачам у наданні згоди на поділ земельної ділянки з аналогічних підстав.

З огляду на викладене, з метою повного та ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Кременчуцьку міську раду прийняти рішення щодо надання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 згоди на поділ земельної ділянки площею 8333 м2 (кадастровий номер :08:001:0053) для експлуатації та обслуговування комплексу будівель по АДРЕСА_1 .

Відтак, позовні вимоги належить задовольнити у повному обсязі.

З приводу необхідності встановлення судового контролю шляхом подання звіту про виконання судового рішення, на якому наполягають позивачі, то відповідну вимогу, за відсутності обґрунтувань, суд залишає без задоволення.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За подання позову до суду позивачі понесли витрати у вигляді сплати судового збору у загальній сумі 2522,40 грн, що підтверджується квитанціями АТ "Ощадбанк" від 19.06.2020 № 12, 11, 10.

Таким чином, стягненню на користь кожного з позивачів за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають витрати зі сплати судового збору у сумі 2522,40 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Кременчуцької міської ради Полтавської області (пл. Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 7 рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 23.04.2020 "Про надання та відмову в наданні згоди на поділ та об`єднання земельних ділянок в м. Кременчуці" .

Зобов`язати Кременчуцьку міську раду Полтавської області (пл. Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) прийняти рішення щодо надання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) згоди на поділ земельної ділянки площею 8333 м2 (кадастровий номер :08:001:0053) для експлуатації та обслуговування комплексу будівель по АДРЕСА_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Кременчуцької міської ради Полтавської області (пл. Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Стягнути на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Кременчуцької міської ради Полтавської області (пл. Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Стягнути на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Кременчуцької міської ради Полтавської області (пл. Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення з урахуванням положень п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Б. Супрун