Справа № 160/2809/20
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2020-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 жовтня 2020 року м. Дніпросправа № 160/2809/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В.,

суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Сколишева О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.05.2020 р. в адміністративній справі №160/2809/20 за позовом ОСОБА_1 до Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправним та скасування постанов, визнання протиправними та виключення відомостей,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Лісової Анастасії Михайлівни про відкриття виконавчого провадження ВП № 60187911 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-1588/2001, від 09.08.2019 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення заборгованості зі сплати аліментів за період з 19.11.2001 року по 12.02.2017 року, розмір якої складає 101362,35 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову від 16.01.2020 року державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Лісової Анастасії Михайлівни про арешт майна боржника ОСОБА_1 , ВП №60187911 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1588/2001 від 09.08.2019 року, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська;

- визнати протиправними та виключити відомості про ОСОБА_1 щодо внесення його до Єдиного реєстру боржників.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не прибув, що відповідно до ч.3 ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.08.2019 року у справі № 199/6325/19, видано дублікат виконавчого листа відповідно до рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2001 року у цивільній справі №2-1588 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

При цьому з тексту вищезазначеної ухвали вбачається, що на виконанні Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебувало виконавче провадження № 17268977 з примусового виконання виконавчого листа №2-1588 від 30.11.2001 року, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 19.11.2001 року до досягнення дитиною повноліття.

21.12.2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з зазначенням заборгованості по аліментам у розмірі 101 362,35 грн., на момент повноліття дитини.

Однак, на адресу відділу надійшла заява згідно якої встановлено, що постанова про повернення виконавчого документа від 21.12.2017 та оригінал виконавчого документа адресатом не отримано, тобто виконавчий документ було втрачено при пересилці поштою.

Таким чином заявник звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа для подальшого виконання рішення суду.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 01.10.2019 року ОСОБА_6 подано заяву до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про прийняття до виконання виконавчого листа № 2-1588/01 від 30.11.2001 року, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 30.11.2001 року про стягнення зі ОСОБА_3 (згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб прізвище після реєстрації шлюбу змінено на ОСОБА_1 ) на користь ОСОБА_7 аліментів щомісячно на утримання доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягнення з 19.11.2001 року. До заяви додано оригінал виконавчого листа № 2-1588/01 від 30.11.2001 року, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 30.11.2001 року, а також дублікат виконавчого листа № 2-1588/01 від 30.11.2001 року, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 09.08.2019 року.

В свою чергу з виконавчого листа № 2-1588/01 від 30.11.2001 року, копія якого наявна в матеріалах справи, вбачається, що 21.12.2017 року виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п.2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Постановою про відкриття виконавчого провадження державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Лісової Анастасії Михайлівни від 03.10.2019 року було відкрито виконавче провадження № 60187911 з виконання виконавчого листа №2-1588/2001, виданого 09.08.2019 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 аліментів в розмірі 1/4 частини всіх доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи стягнення з 19.11.2009 року.

Постанову про відкриття виконавчого провадження було направлено на адресу позивача: АДРЕСА_1 , проте поштове відправлення було повернуто на адресу відповідача з відміткою на конверті «за закінченням терміну зберігання».

Постановою про арешт майна боржника державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Лісової Анастасії Михайлівни накладено арешт на нерухоме та рухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 .

Листом від 16.01.2020 року № 6991 позивача повідомлено про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників.

Постановою держаного виконавця про виправлення помилки у процесуальному документі від 04.03.2020 року внесено зміни у постанову про відкриття виконавчого провадження №60187911 від 03.10.2019 року, а саме: замість дати видачі - 09.08.2019 року зазначено дату видачі - 30.11.2001 року. Замість дати набрання чинності рішенням- 30.11.2009 року зазначено дату набранням рішення чинності - 30.11.2001 року. Окрім того, виправлено резолютивну частину, а саме зазначено щодо стягнення з ОСОБА_11 ( ОСОБА_3 ) на користь ОСОБА_9 аліментів в розмірі 1/4 частини всіх доходів, але неменше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи стягнення з 19.11.2001 року.

20.02.2020 року позивачем на адресу відповідача було подано скаргу на незаконні дії державного виконавця та незаконність постанови про арешт майна боржника.

Відповідач листом від 03.03.2020 року № 1506, який направлено на адресу позивача, що підтверджується Списком №1195 поштових відправлень ф. 103, копія якого наявна в матеріалах справи, повідомив позивача, що згідно ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Не погоджуючись із вказаною постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП № 60187911 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-1588/2001 від 09.08.2019 року, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська ОСОБА_1 звернувся із адміністративним позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення діяв у межах закону тому підстави для задоволення позову відсутні.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

В свою чергу приписами п.3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього кодексу малозначними справами є, зокрема, справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

При цьому відповідно до ч.1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст. 448 ЦПК України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Натомість згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України «Про виконавче провадження», згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Як зазначалось вище, виконавчий лист, за яким відкрито виконавче провадження № ВП № 60187911, видано Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська у цивільній справі № 2-1588 про стягнення аліментів.

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 287 КАС України та ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», цей спір підлягає розгляду судом, який видав виконавчий лист, тобто Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно ч.1, ч.3 ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

У разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.

Таким чином, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі та позивачу роз`яснюється, що в даному випадку спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 238, 319, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року - скасувати.

Закрити провадження у справі № 160/2809/20.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко