Справа № 440/2156/20
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2020-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2020 р. Справа № 440/2156/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,

Суддів: Бегунца А.О. , Мельнікової Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.06.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Чеснокова А.О., вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 24.06.20 року по справі № 440/2156/20

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати пункт 2 Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 67 від 28.03.2020 "Про підсумки службового розслідування" в частині стягнення з позивача суми заподіяної державі шкоди в розмірі 7996,40 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про порушення відповідачем порядку проведення службового розслідування, а також вказано на хибність його висновків. ОСОБА_1 вважає спірний наказ в частині стягнення з позивача за новим місцем служби суми заподіяної державі шкоди протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 24.06.2020 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивачем зазначено, що службове розслідування у Військовій частині НОМЕР_1 проведено формально, з порушенням вимог нормативно-правових актів. Також вказано, що через істотне порушення прав позивача під час проведення службового розслідування, останній не зміг отримати необхідну правову допомогу та захистити свої права.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи, з 16.04.2014 по 04.03.2019 ОСОБА_1 проходив дійсну військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого помічника начальника відділення персоналу штабу.

З 05.03.2019 позивач проходить військову службу в Полтавському обласному військовому комісаріаті (а.с. 18).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 36/агд від 12.03.2020 призначено службове розслідування за фактом переплати грошового забезпечення військовослужбовцям упродовж 2016-2019 років.

В ході проведення перевірки встановлено та відображено в Акті службового розслідування від 19.03.2020 факти переплат грошового забезпечення, що не були відшкодовані на час призначення розслідування, якими завдано збитки державі на суму 46518,42 грн.

Зокрема, в ході службового розслідування встановлено, що начальник відділення персоналу майор ОСОБА_2 та старший помічник начальника відділення персоналу капітан ОСОБА_3 (під час виконання обов`язків начальника відділення персоналу), в порушення вимог Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 № 333 (зі змінами), не організували і не забезпечили виконання вимог керівних документів щодо якісного і правильного обліку особового складу, що призвело до помилок в наказах по стройовій частині та зумовило виникнення переплат грошового забезпечення.

З Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.03.2020 № 67 вбачається, що помічнику командира частини з правової роботи наказано, відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», підготувати встановлені документи щодо стягнення за новим місцем служби з капітана ОСОБА_4 всієї суми заподіяної шкоди державі, а саме 7996,40 грн. та направити на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , де він тепер проходить військову службу, в 5-денний термін з моменту закінчення розслідування (а.с. 12-17).

Не погоджуючись з Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 67 від 28.03.2020 в частині стягнення суми заподіяної шкоди державі, позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів) визначено Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 № 608 (надалі - Порядок).

Згідно п. 7 Розділу І Порядку, службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі".

Законом України від 03.10.2019 № 160-IX «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (надалі - Закон №160-IX), визначено підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону № 160-IX, у разі переведення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження відповідного командира (начальника) до повного відшкодування завданої нею шкоди стягнення сум завданої шкоди здійснюється за новим місцем служби чи місцем перебування в розпорядженні.

Згідно листа Командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_5 від 31.03.2020 №513, адресованого Військовому комісару Полтавського обласного військового комісаріату, в ході проведення аудиту фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 представниками Південного територіального управління внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту за період з 01.02.2016 по 31.12.2019 встановлені факти переплат грошового забезпечення з вини посадових осіб. За результатами службового розслідування встановлено факт переплат грошового забезпечення особового складу з вини капітана ОСОБА_4 , який на той час проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та виконував обов`язки начальника відділення персоналу. З метою усунення недоліків у фінансово-господарській діяльності військової частини НОМЕР_1 та відшкодування збитків, нанесених державі шляхом переплат грошового забезпечення особового складу, відповідно до ст. 11 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі", стягнення суми переплаченого грошового забезпечення проводити за новим місцем служби з капітана ОСОБА_1 , який наніс державі збитки на суму 7996,40 грн.

Вказаним листом Командир військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_5 просить Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 у п`ятнадцятиденний строк із дня надходження матеріалів службового розслідування видати наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності, копію якого направити на адресу військової частини НОМЕР_1 (а.с. 19).

З листа Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_6 від 06.04.2020 № 2/163 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 прийнято рішення про неможливість притягнення майора ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності, оскільки службовим розслідуванням не встановлено, в чому саме полягає протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою.

Також в листі вказано, що при проведенні службового розслідування всупереч розділів ІІІ, ІV Порядку майора ОСОБА_1 не ознайомлено з наказом про проведення службового розслідування, не отримані пояснення та не враховані його зауваження та пропозиції при наявності таких.

Вищевказаним листом матеріали службового розслідування повернуто без реалізації та зазначено, що після встановлення підстав та умов правопорушення Полтавським обласним військовим комісаріатом буде прийнято рішення щодо притягнення майора ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності (а.с. 47).

Зі змісту Акта службового розслідування вбачається, що позивачем, під час тимчасового виконання обов`язків начальника відділення персоналу, допущено несвоєчасну підготовку низки наказів, що призвело до переплати грошового забезпечення при звільненні військовослужбовців частини після закінчення строку дії контрактів (а.с. 64-125).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону № 160-IX, підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону № 160-IX, особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі: 1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій; 2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб; 3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин; 4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення; 5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Отже, в розумінні ч.ч 1, 2 ст. 3 Закону № 160-IX, несвоєчасна підготовка ОСОБА_1 низки наказів, що призвела до переплати грошового забезпечення при звільненні військовослужбовців частини після закінчення строку дії контрактів, не є підставою та умовами притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності, крім того, позивач не входить до кола осіб визначених положеннями ч. 1 ст. 6 Закону № 160-IX, до яких може бути застосовано повну та підвищену матеріальну відповідальність.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення колегією суддів не встановлено та матеріалами справи не підтверджено протиправної поведінки позивача у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням ним обов`язків військової служби або службових обов`язків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою позивача і завданою шкодою, а також вини ОСОБА_1 в завданні шкоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вказані вище обставини, колегія суддів зазначає, що приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість п. 2 Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 67 від 28.03.2020 "Про підсумки службового розслідування", відтак наявні підстави для визнання протиправним та скасування вказаного пункту Наказу.

Відповідно до п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі наведені вище докази, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції під час прийняття рішення про відмову у задоволенні позовних вимог неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, а також судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, відтак рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.06.2020 по справі №440/2156/20 скасувати.

Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 2 Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 67 від 28.03.2020 "Про підсумки службового розслідування" в частині зобовязання помічника командира Військової частини НОМЕР_1 з правової роботи підготувати встановлені документи щодо стягнення за новим місцем служби з капітана А Ворони всієї суми заподіяної шкоди державі, а саме 7996 (сім тисяч дев`ятсот дев`яносто шість) грн. 40 коп. та направлення на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , де він тепер проходить військову службу, в 5-денний термін, з моменту закінчення розслідування.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С.С. Рєзнікова
Судді А.О. Бегунц Л.В. Мельнікова