Справа № 420/4703/20
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2020-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 420/4703/20

адміністративне провадження № К/9901/27255/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Стеценка С.Г.,

суддів: Стрелець Т.Г., Тацій Л.В.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.07.2020 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.09.2020 у справі №420/4703/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області про визнання протиправними дій та рішення, зобов`язати вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області, в якому позивач просив:

- визнати протиправними дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови йому в перерахунку з 01.10.2017 року пенсії за вислугу років виходячи з розміру 90 відсотків від суми заробітної плати, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 в редакції, яка діяла до липня 2011 року, викладених в рішенні №3339 від 27.05.2020 та скасувати вказане рішення про відмову в перерахунку пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.10.2017 перерахунок та виплату призначеної йому пенсії за вислугу років, без обмеження її граничного розміру, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 в редакції, яка діяла до липня 2011 року, у зв`язку з прийняттям Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», виходячи з розміру 90 відсотків від суми заробітної плати 60 144,42 грн., без обмеження її максимального розміру, починаючи з 01.10.2017 та здійснювати відповідні виплати;

- стягнути з Державного бюджету України на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 липня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років з 01.10.2017 виходячи з розміру 90 відсотків від суми заробітної плати, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 в редакції, яка діяла до липня 2011 року, викладену в рішенні №3339 від 27.05.2020 «Про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 » на підставі заяви від 19 травня 2020 року, визнане протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №3339 від 27.05.2020 «Про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 ».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 13 грудня 2019 року здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугою років позивачу без обмеження її граничного розміру, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 в редакції, яка діяла до липня 2011 року, у зв`язку з прийняттям Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», виходячи з розміру 90 відсотків від суми заробітної плати 60 144,42 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1681 грн. 80 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.09.2020 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.07.2020 скасовано.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №3339 від 27.05.2020 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за вислугу років.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 13.12.2019 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII на підставі розміру заробітної плати начальника відділу прокуратури Одеської області, актуальної на 13.12.2019, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з указаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати їх та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Проаналізувавши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

Відповідно до статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення апеляційного перегляду справи. Касаційне оскарження судового рішення допускається лише у визначених законом випадках.

Із зазначеною правовою нормою кореспондуються пункт 7 частини третьої статті 2 КАС України, який відносить до основних засад (принципів) адміністративного судочинства забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом, а також стаття 13 цього Кодексу, якою визначено право, зокрема, учасників справи на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.

Предметом розгляду даної справи є визнання протиправним рішення відповідача щодо призначення пенсії позивачу.

Відповідно до частини 4 статті 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років»; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 257 КАС України визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Пунктом 20 частиною першою статті 4 КАС України передбачено, що адміністративною справою незначної складності (малозначною справою) є адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії справ незначної складеності за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, складу учасників та інших обставин, крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

З огляду на предмет і обставини справи та на те, що судом першої інстанції розгляд даної справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження, з урахуванням положень пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України Верховний Суд дійшов висновку про те, що така справа є справою незначної складності.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

При цьому, доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанції обставинами та наданою їм правовою оцінкою не дають підстав для висновку про наявність в даному випадку обставин передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Згідно пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи те, що касаційна скарга подана на рішення у справі незначної складності, без наведення обґрунтувань підстав для касаційного оскарження передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

Суд враховує положення, що містяться в Рекомендаціях № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи, згідно з якими державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до ч. "с" ст. 7 вказаних Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону; вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) 19 грудня 1997 року, згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Крім того, Суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в ухвалі щодо неприйнятності у справі Азюковська проти України (Azyukovska v. Ukraine) від 09.10.2018 (заява №26293/18), в якій заявником оскаржувалась відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, Суд вказав, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Керуючись статтями 12, 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.07.2020 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.09.2020 у справі №420/4703/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області про визнання протиправними дій та рішення, зобов`язати вчинити певні дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

СуддіС.Г. Стеценко Т.Г. Стрелець Л.В. Тацій