Справа № 400/2092/20
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2020-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 жовтня 2020 р. № 400/2092/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача:Миколаївського зонального відділу військової служби правопорядку, вул. Нікольська, 30, м. Миколаїв, 54030
про:визнання протиправним та скасування наказу від 24.04.2020 № 30,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги:

визнати протиправним та скасувати наказ начальника Миколаївського зонального відділу Військової служби правопорядку (з основної діяльності) № 30 від 24.04.2020.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 , зокрема, вказав на недоведеність факту порушення ним військової дисципліни.

Миколаївський зональний відділ Військової служби правопорядку (надалі Відділ або відповідач) вимоги адміністративного позову заперечив, подав відзив (ар. с. 48-58).

Правом подати відповідь на відзив позивач не скористався.

В судовому засіданні позивач вимоги адміністративного позову підтримав, представник Відділу просив відмовити у його задоволенні.

Як встановлено судом, позивач проходив військову службу за контрактом на посаді офіцера відділення запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень Відділу.

Згідно з викладеним у позові, частиною посадових обов`язків позивача було складання протоколів про адміністративні правопорушення, вчинені військовослужбовцями. Так, відповідні повноваження були надані позивачу наказом Відділу від 27.12.2019 № 347 (ар. с. 162-163).

17.02.2020 позивач склав протокол про вчинення адміністративного правопорушення № ОДМ/1/29 (надалі Протокол, ар. с. 62-66).

Як зазначено у Протоколі, стрілець взводу охорони 136 роти охорони військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною другою статті 17215 Кодексу України про адміністративні правопорушення (недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду).

Так, на ст. 3 Протоколу вказано, що «… в ході прийому-передачі чергування добового наряду 136 роти охорони, приймаючи зброю 11.02.2020 від чергового по роті старшого солдата ОСОБА_2 під час рахування зброї старшим солдатом ОСОБА_3 , було виявлено відсутність 5,45 мм автомата АКС-74У … про що в подальшому була зроблена доповідь командиру роти охорони військової частини НОМЕР_1 … згідно Книги прийняття та здавання чергування чергового по роті 136 роти охорони військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_2 у поточному році 4 рази заступав в добовий наряд в якості чергового роти пор роті охорони, а саме: 01.02.2020, 04.02.2020, 07.02.2020, 10,02.2020, але зброю ніколи не рахував. Так як порушення вимог щодо обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї в роті охорони військової частини НОМЕР_1 старшим солдатом ОСОБА_2 мало систематичний і триваючий характер, а не було одиночним випадком, то при обчисленні строків накладення адміністративного стягнення, датою перебігу строку вчинення адміністративного правопорушення відповідно до ст. 38 КУпАП, як триваючого, слід вважати саме 11.02.2019 року, тобто дату виявлення факту втрати зброї …».

Постановою від 18.03.2020 у справі № 473/531/20 (надалі Постанова, ар. с. 68-69) Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною другою статті 17215 Кодексу України про адміністративні правопорушення; провадження по справі закрив у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого частиною другою статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У Постанові суд, зокрема, вказав, що днем виявлення вчиненого ОСОБА_2 правопорушення є 11.02.2019, тому «… на час розгляду судом даної справи сплинув строк, передбачений ч.2 ст.38 КУпАП та який становить три місяці з дня виявлення правопорушення …».

10.04.2020 начальник відділення запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень заступник начальника Відділу подав начальнику Відділу рапорт, в якому зазначив, що ОСОБА_2 не був притягнутий до відповідальності через те, що ОСОБА_1 вказав у Протоколі дату встановлення втрати зброї 11.02.2019, що не відповідає дійсності. При цьому, згідно з рапортом (ар. с. 60), Відділ не має права оскаржити Постанову та, відповідно, забезпечити притягнення військовослужбовця до адміністративної відповідальності.

13.04.2020 начальник Відділу видав наказ № 80 «Про призначення службового розслідування» (ар. с. 70). Метою службового розслідування, згідно з преамбулою наказу, було уточнення причин і умов, що сприяли неналежному складанню протоколу про військове адміністративне правопорушення офіцером відділення запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень капітаном ОСОБА_1 , а також недопущення подібних випадків в майбутньому.

14.04.2020 ОСОБА_1 надав офіцеру групи проведення службових розслідувань Відділу пояснення (ар. с. 30-31), в яких, зокрема, вказав, що «… датою перебігу строку вчинення адміністративного правопорушення відповідно до ст. 38 КУпАП, як триваючого, слід вважати саме 11.02.2020 року, тобто дату виявлення факту втрати зброї. Але при роздрукуванні протоколу на принтері у військовй частині НОМЕР_2 , комп`ютер можливо з технічних причин допустив автоматичне виправлення по тексту протоколу, а саме з 11.02.2020 на 11.02.2019, тому у надрукованому протоколі з`явилась вказана помилка у даті. Хочу також зазначити, що по тексту протоколу всі вказані дати відповідають дійсності та не мають помилок. Своєї вини не визнаю …».

24.04.2020 начальник Відділу затвердив акт службового розслідування (ар. с. 71-78).

Як вказано в акті службового розслідування «… оскільки адміністративне правопорушення, вчинене старшим солдатом ОСОБА_2 … є триваючим, днем його виявлення є дата встановлення факту втрати зброї, тобто 11.02.2020. Проте, під час складання протоколу капітан ОСОБА_1 , з власної необережності, допустив помилку, зазначивши дату встановлення факту зброї як 11.02.2019 … помилка у даті … призвела лише до неможливості накладення адміністративного стягнення на … ОСОБА_2 , а не до визнання його невинуватим, що свідчить про те, що протокол про адміністративне правопорушення, в цілому, складено належним чином, за винятком лише допущеною … ОСОБА_1 механічної помилки під час його складання. В свою чергу, допущена помилка безпосередньо призвела до неможливості накласти адміністративне стягнення на … ОСОБА_2 за вчинене ним правопорушення …».

Особа, яка провела службове розслідування, дійшла висновку про вину ОСОБА_1 у формі необережності, яка полягає у протиправній недбалості - допущенні помилки при зазначенні дати встановлення факту втрати зброї, що призвело до уникнення винною у вчиненні правопорушення особою адміністративної відповідальності.

Згідно з актом службового розслідування, своїми діями ОСОБА_1 порушив: абзаци четвертий, восьмий статті 11, статтю 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (надалі Статут); пункти 3, 6 Розділу ІІ Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 18.07.2017 № 374 (надалі Інструкція).

Наказом (з основної діяльності) від 24.04.2020 № 30 «Про результати службового розслідування» (надалі Наказ, ар. с. 17-21) начальник Відділу наклав на позивача дисциплінарне стягнення оголосив догану.

Викладені у позові доводи ОСОБА_1 щодо протиправності Наказу зводяться до заперечення факту вчинення ним дисциплінарного правопорушення та до тверджень про відсутність прямого причинно-наслідкового зв`язку між технічною опискою у Протоколі та результатом розгляду судом справи про адміністративне правопорушення.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Факт неправильного зазначення у Протоколі дати вчинення військовослужбовцем адміністративного правопорушення позивач не заперечив.

У частинах першій другій статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення вказано, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті.

Причиною, з якої суд не наклав на старшого солдата ОСОБА_2 адміністративне стягнення, згідно з Постановою, є саме сплив тримісячного строку, початок якого ОСОБА_1 зазначив у Протоколі, - 11.02.2019 (замість 11.02.2020).

Відповідно до статті 16 Статуту, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервистів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначені затвердженим Законом України від 24.03.ю1999 № 551-XIV Дисциплінарним статутом Збройних Сил України (надалі Дисциплінарний статут).

Згідно зі статтею 1 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правило, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України, а у статті 3 Дисциплінарного статуту зазначено, що військова дисципліна досягається шляхом, зокрема, особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України.

Виходячи з цього, невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх обов`язків є порушенням військової дисципліни.

У пункті 6 розділу І Інструкції вказано, що оформлення протоколу про військове адміністративне правопорушення і додатків до нього та направлення цих матеріалів до суду здійснюються з урахуванням вимог статті 38 КУпАП, відповідно до вимог якої адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Пунктом 3 розділу ІІ Інструкції встановлено, що протокол про порушення, передбачені статтями 17210 17220 КУпАП, складається з дотриманням вимог щодо форми та змісту, установлених статтею 256 КУпАП, а під час викладення обставин правопорушення у протоколі вказуються місце та час його вчинення, суть правопорушення, які саме протиправні дії чи бездіяльність вчинила особа, щодо якої складається протокол, які норми законодавства порушено та робиться посилання на нормативний акт, який передбачає відповідальність за це правопорушення (пункт 6 розділу ІІ Інструкції).

Згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції, обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про військове адміністративне правопорушення покладається на уповноважену посадову особу, яка складає протокол.

З огляду на це, неправильне зазначення у Протоколі дати вчинення адміністративного правопорушення Відділ обґрунтовано визнав неналежним виконанням позивачем покладених на нього обов`язків.

Як вказано вище, Дисциплінарним статутом встановлено особисту відповідальність військовослужбовця за виконання своїх обов`язків.

У статті 45 Дисциплінарного статуту зазначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а на необхідності накласти дисциплінарне стягнення.

У позові відсутні доводи щодо недотримання Відділом вимог, що містяться у розділі ІІІ Дисциплінарного статуту, та/або вимог затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2018 № 608 «Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України».

З огляду на викладене вище, суд встановив, що відповідач мав законні підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а при виданні Наказу діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Дисциплінарним статутом.

Суд зазначив, що текст Наказу спростовує доводи позивача про те, що Відділ не зазначив, в чому полягає дисциплінарний проступок. Так, у Наказі, зокрема, вказано, що «… у протоколі, складеному капітаном ОСОБА_1 зазначено, що відсутність зброї встановлена 11.02.2019, що не відповідає дійсності …».

Також суд відхилив доводи ОСОБА_1 про те, що неправомірність Наказу полягає в тому, що відповідач не встановив прямого умислу позивача на порушення норм Статуту та вимог Інструкції. Наявність прямого умислу не є єдиною підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) до Миколаївського зонального відділу військової служби правопорядку (вул. Нікольська, 30, м. Миколаїв, 54030, ідентифікаційний код за ) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя В.В. Птичкіна