Справа № 520/12038/2020
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА
19 жовтня 2020 р. Справа № 520/12038/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Супруна Ю.О.,

при секретарі судового засідання - Турко А.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Орлова О.В.,

представника відповідача, командувача Національної гвардії України - Кірпічнікова О.М.,

представника відповідача, Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України - Бочарнікова К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду у справі №520/12038/2020 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до командувача Національної гвардії України генерала-лейтенанта ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України полковника ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Командувача Національної гвардії України генерал-лейтенанта Балана М.І. Головне управління Національної гвардії України, з видачі наказу про звільнення старшого лейтенанта ОСОБА_1 (Г-006894), який здав справи і обов`язки за посадою командира 3-го патрульного взводу 2-ї патрульної роти патрульного батальйону, звільненого « 04» вересня 2020 року за підпунктом "ж" (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту два частини п`ятої відповідно до статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з військової служби наказом командувача Національної гвардії України від 31.07.2020 № 154 о/с, без права носіння військової форми одягу;

- зобов`язати Командувача Національної гвардії України генерал-лейтенанта Балана М.І. Головне управління Національної гвардії України, скасувати наказ від 31.07.2020 № 154 о/с про звільнення старшого лейтенанта ОСОБА_1 (Г-006894), який здав справи і обов`язки за посадою командира 3-го патрульного взводу 2-ї патрульної роти патрульного батальйону, звільненого « 04» вересня 2020 року за підпунктом "ж" (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту два частини п`ятої відповідно до статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з військової служби, без права носіння військової форми одягу;

- визнати протиправними дії Командира військової частини НОМЕР_1 полковника О.Савича Національної гвардії України, з видачі наказ №216 від 04.09.2020 про припинення (розірвання) контракту про проходження військової служби у Національній гвардії України та виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення старшого лейтенанта ОСОБА_1 (Г-006894), за посадою командира 3-го патрульного взводу 2-ї патрульної роти патрульного батальйону;

- зобов`язати Командира військової частини НОМЕР_1 полковника О.Савича Національної гвардії України, скасувати наказ №216 від 04.09.2020 про припинення (розірвання) контракту про проходження військової служби у Національній гвардії України та виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення старшого лейтенанта ОСОБА_1 (Г- 006894), за посадою командира 3-го патрульного взводу 2-ї патрульної роти патрульного батальйону.

Крім того, позивач подав клопотання від 09.09.2020 про поновлення процесуальних строків оскарження актів.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу у підготовче засідання на 19.10.2020 о 09:20 год..

Роз`яснено, що розгляд клопотання позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду від 09.09.2020 буде вирішено у судовому засіданні.

У підготовче засідання призначене на 19.10.2020 о 09:20 год., позивач прибув. Заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду позивач ОСОБА_1 та його представник підтримали, просили суд поновити строк звернення до суду у справі №520/12038/2020.

В обґрунтування заяви зокрема зазначено, що позивач дізнався про звільнення коли отримав витяг з наказу про розірвання контракту.

Представник відповідача, командувача Національної гвардії України в підготовче засідання призначене на 19.10.2020 о 09:20 год., прибув, щодо заяви позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду заперечував.

В наданих поясненнях зазначив, що відповідачем не проводилось ознайомлення позивача з наказом від 31.07.2020 № 154 о/с, замість чого була проведена спроба ознайомлення позивача з розпорядженням начальника Східного територіального управління від 03.08.2020 № 40/22/1-3598.

Представник відповідача, Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в підготовче засідання призначене на 19.10.2020 о 09:20 год., прибув, щодо заяви позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду заперечував.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та заперечення представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Згідно з ч. 1 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частиною 3 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Суд зазначає, що дотримання строку звернення до суду з адміністративним позовом є однією з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі. Провадження в адміністративних судах, як спосіб захисту таких прав, базується на процесуальних принципах та забезпечується чітко регламентованими строками. Дотримання вказаних строків впливає на права та обов`язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обов`язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Слід зазначити, що відповідно до положень ст. 55 Конституції України, держава кожному гарантує право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної власності, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №22083/93, №22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ "Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

У рішенні від 13.09.2006 по справі №6-26370кс04 та постанові від 30.09.2015 по справі №21-2231а15 Верховний Суд України зазначив, що питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку. Суд повинен обґрунтувати свою позицію відповідними доводами, а не лише зазначити "визнати поважними причини пропуску процесуальних строків".

Відповідно, чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

В контексті розгляду питання про поважність причин пропуску строку звернення до суду суд враховує правову позицію, викладену у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Іліан проти Туреччини», згідно з якою, правило встановлення обмежень доступу до суду, у зв`язку з пропуском строку звернення, повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання необхідно звертати увагу на обставини справи.

Так, у справі "Bellet v. France", Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, як свідчить позиція Європейського Суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Отже, враховуючи поважність наведених позивачем причин пропуску строку звернення до суду та беручи до уваги фактичний час отримання спірного наказу від 31.07.2020 № 154 о/с, з метою запобігання обмеження прав позивача на доступ до правосуддя, суд вважає заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним позовом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно ч. 6 ст. 121 КАС України, про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Керуючись положеннями ст.ст. 121, 122, 241, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду від 09.09.2020 року - задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду у справі №520/12038/2020 за позовом ОСОБА_1 до командувача Національної гвардії України генерала-лейтенанта ОСОБА_2 , командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України полковника О. Савич про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду у справі №520/12038/2020 за позовом ОСОБА_1 до командувача Національної гвардії України генерала-лейтенанта ОСОБА_2 , командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України полковника О. Савич про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Повний текст ухвали складено та підписано 22.10.2020.

Суддя Ю.О. Супрун