Справа № 400/2935/20
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2020-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2020 р. № 400/2935/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020
про:визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач) з вимогами:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком;

- зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком починаючи з 12.06.2020р.

Ухвалою від 23.07.2020р. справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач в обгрунтування позовних вимог вказав, що відповідачем протиправно відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу передбаченого ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне песійне страхування " від 09.07.2003р. № 1058-V (далі - Закон 1058). Станом на час звернення позивача з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про призначення пенсії за віком, позивач мав страховий стаж 27 років 05 місяців 01 день. Відповідач не зарахував 03 роки 04 місяці страхового стажу за період роботи ОСОБА_1 з 11.09.1996р. по 25.01.2000р. в ТОВ "ВКФ "Алто", оскільки на його думку, в трудовій книжці в підставах внесення запису про прийняття на роботу "некоректно" внесено дату запису. Таку підставу вімови в призначені пенсії позивач вважає необгрунтованою, тому звернувся до суду з даним позоовм.

Відповідач заперечував проти позову та зазначив у відзиві на позовну заяву, що рішення відповідача від 12.06.2020р. є правомірним. До страхового стажу позивача не врахований період з 11.06.1996р. по 25.01.2000р. в ТОВ "ВКФ "Алто", оскільки на його думку, в трудовій книжці в підставах внесення запису про прийняття на роботу "некоректно" внесено дату наказу. Крім того, в записі про переведення на іншу посаду відсутнія дата, з якої переведено, та підстави внесення запису. Трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудову діяльність працівника. Відповідач вважає, що вимоги позивача є необгрунтованими та безпідставними, тому в задоволенні позову просив суд відмовити повністю.

На підставі ч. 9 ст. 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути адміністративний позов в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

Інших заяв і клопотань учасники справи суду не подавали.

Процесуальних дій у справі судом не вчинялось.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

12.06.2020р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області з заявою про призначення пенсії за віком.

До заяви позивачем додані наступні документи: паспорт, картка фізичної особи - платник аподатків, документи, що підтверджують страховий стаж та індивідуальні відомості з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов"язкового державного соціального страхування на ім"я позивача.

На момент звернення позивача з вказаною вище заявою до управління пенсійного фонду, ОСОБА_1 виповнилось 60 років.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону № 1058, особи мають право на пенсію за віком після досягнення 60 років за наявності страхового стажу в період з 01.01.2020р. по 31.12.2020р. не менше 27 років.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській областівід 12.06.2020р. № 428/03.20-р ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу передбаченого ч.1 ст.26 Закону 1058 (а.с.6-7).

Позивач вважєає таке рішення безпідставним, тому звернувся до суду з даним позовом.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Статтею 26 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону від 05.11.1991 №1788-XII, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з ст. 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон від 05.11.1991 № 1788-ХІІ), звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Статтею 12 Закону від 05.11.1991 №1788-XII встановлено, що право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно вимог ст. 62 Закону від 05.11.1991 № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58 (надалі - Інструкція).

Відповідно до п. 2.4 Інструкції, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Суд зауважує, що записи про спірні періоди роботи не містять недопустимих перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали суть записів або перекручували б їх зміст. Тому відсутні підстави для їх неврахування при визначенні періоду страхового стажу позивача.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Визначаючись щодо спірного періоду роботи з 11.09.1996р. по 25.01.2000р., який не зараховано з підстав "некоректного" внесення запису - дати про прийняття на роботу, суд зазначає наступне.

З копії трудової книжки ОСОБА_1 , вбачається, що датою прийняття позивача на роботу в ТОВ "ФКФ "Алто" на посаду оператора та переведений на посаду столяра є 11.09.1996 року (а.с.9) згідно наказу № 11-к від 10.09.96 року, а тому мотиви відповідача в цій частині відмови є необґрунтованими.

Виходячи з записів трудоовї книжки позивача, його страховий стаж складає 27 років 05 місяців 01 день.

З огляду на наведене, суд вважає що такий період підлягає зарахуванню.

Разом з тим, суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідачем не враховано, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 754/14898/15-а.

Відповідно, до п.п. 1 п. 1 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно положень ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Отже, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Вказане підтверджується роз`ясненням поняття "виходу за межі позовних вимог", наведеним у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року "Про судове рішення".

Виходячи з поставлених позивачем вимог, позивач не просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 12.06.202р. про відмову в призначенні пенсії за віком.

Частина 2 ст. 9 КАС України надає суду право вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У даному випадку, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, а саме: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в миколаївській області від 12.06.2020р. № 428/03.20-р про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , 2ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 12.06.2020р. № № 428/03.20-р.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області () призначити ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) пенсію за віком починаючи з 12.06.2020р.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов