Справа № 569/20235/19
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 рокуЛьвівСправа № 569/20235/19 пров. № А/857/9859/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Сеника Р.П., Хобор Р.Б.

за участі секретаря судового засідання Гербут Н.М.,

позивач: не з`явився

відповідач: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Поліцейської роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області рядової поліції Суднікової Аліни Олегівни на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 січня 2020 року у справі № 569/20235/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області, Поліцейської роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області рядової поліції Суднікової Аліни Олегівни про скасування постанови,-

суддя в 1-й інстанції Панас О.В.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення 27.01.2020,-

В С Т А Н О В И В:

28.10.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у Волинській області, поліцейського роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області рядового поліції Суднікової Аліни Олегівни та просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 238521 від 19.10.2019 року.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідач при складанні оскаржуваної постанови допустив грубі порушення, не дослідив усі обставини справи, під час складання постанови не пред`явив жодних доказів вчинення правопорушення, не зазначив жодних відомостей про технічний засіб (зокрема, модель, номер тощо), яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався), а тому не має права посилатися у майбутньому на будь-які докази. Відповідач не роз`яснив права позивачу, а відтак винесена постанова є необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Звертає увагу суду на те, що відповідач не має спеціальних знань та не ознайомлений з вимогами конструкції його транспортного засобу, а тому не може самостійно визначити невідповідність вимогам п.п. «а» п.31.4.3 ПДР, адже це повноваження експерта зі спеціальними знаннями та повноваженнями.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 січня 2020 року позов задоволено. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №238521 від 19.10.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч.1,6 ст.121 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням Поліцейським роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області рядовою поліції Судніковою Аліною Олегівною подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, так як позивачем порушено вимоги ПДР України, внаслідок чого його обґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності.

Крім того, апелянт вказує на те, що факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем підтверджується відеозаписом з нагрудного відео-реєстратора працівника поліції, який належним чином не досліджено судом першої інстанції, а також тим, що під час складання оскаржуваної постанови позивач визнав свою вину.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення - скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.10.2019року о 20 год. 20хв. в м. Луцьку, вул. Відродження,24 водій керував ТЗ в темну пору доби з непрацюючим світлом габаритних ліхтарів, а також мав неосвічений державний номерний знак, чим порушив п.п. 31.4.3 «а» ПДР та п.п.2.9 «в» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 121 та ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Постановою у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.6 ст.121 КУпАП, і на нього, відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Не погоджуючись з отриманою постановою про накладення адміністративного стягнення позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як поліцейськими не доведено факт вчинення спірного правопорушення належними доказами, з чим не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про дорожній рух», порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1.1 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, вони встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

При цьому, пп. «в» п. 2.9 Правил дорожнього руху встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знаку або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Згідно абз. 2 та абз. 3 п. 30.2 Правил дорожнього руху, на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка.

Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чистими і достатньо освітленими.

Крім того, згідно пп. «а» п. 31.4.3 Правил дорожнього руху, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних неполадок і невідповідності таким вимогам: кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Згідно ч. 1 ст. 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів,- тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 6 ст. 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знаку або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знаку з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим - тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Колегією суддів встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ПДР за наслідком встановлення факту здійснення останнім керування автомобілем у темну пору доби з непрацюючим світлом габаритних ліхтарів, а також мав неосвічений державний номерний знак.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, на виконання вказаного обов`язку та з метою доведення правомірності прийняття оскаржуваного рішення відповідачем надано до суду відеозапис з відеореєстраторів поліцейських, з якого вбачається процес розгляду справи про адміністративне правопорушення.

При цьому, з оскаржуваного рішення суду першої інстанції встановлено, що ним не взято до уваги наданий відповідачем відеозапис, як належний доказ, який на його думку підтверджує факт вчинення позивачем спірного правопорушення, оскільки такий містить лише процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови.

Між тим, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 1.ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Так, з вищевказаних положень вбачається обов`язок суб`єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності, якщо він заперечує проти адміністративного позову належними доказами, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

В свою чергу, з метою встановлення всіх обставин справи та дослідження зібраних судом доказів, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, колегією досліджено наданий апелянтом відеозапис.

В даному випадку, із наданого відеозапису підтверджується факт здійснення позивачем керування автомобілем MERSEDES-BENZ 3120 д.н.з. НОМЕР_1 у темну пору доби без освітлення державного номерного знаку та з непрацюючим світлом габаритних ліхтарів.

Більш того, під час розгляду справи відповідачем роз`яснено ОСОБА_1 , що перевезення технічно несправним транспортним засобом людей категорично заборонено. Також при розгляді справи поліцейським дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема роз`яснено права позивача та під час спілкування з поліцейським позивачем підтверджено факт несправності світлових приладів на його транспортному засобі.

Крім того, колегія суддів вважає, що для провадження у справах про адміністративні правопорушення характерним є специфічний вид доказу, а саме безпосередні спостереження осіб, уповноважених на складання протоколу (постанови) про адміністративне правопорушення.

В даному випадку, обставини скоєння позивачем адміністративного правопорушення зафіксовані постановою про накладення адміністративного стягнення та підтверджені відповідними поясненнями суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, враховуючи надані сторонами пояснення та зібрані у справі докази, колегія суддів вважає підтвердженим факт вчинення позивачем спірних адміністративних правопорушень, а як наслідок вважає правомірною оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Тому, колегія суддів вважає, що внаслідок виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейським обґрунтовано винесено оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального і процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ч.4 ст.229, ст.ст. 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Поліцейської роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області рядової поліції Суднікової Аліни Олегівни задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 січня 2020 року у справі № 569/20235/19 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області, Поліцейської роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області рядової поліції Суднікової Аліни Олегівни про скасування постанови відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Р. П. Сеник
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 22 жовтня 2020 року.