Справа № 600/1363/20-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2020-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 р. м. Чернівці справа № 600/1363/20-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Левицький В.К., розглянув у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Осух В.О. від 11.03.2020 р. ВП № 49305493 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 в розмірі 30544,16 грн.

В обґрунтування адміністративного позову позивач вказував, що оскаржувана постанова є протиправною і такою, що підлягає скасуванню, оскільки державний виконавець не вчинив жодних дій щодо примусового виконання рішення суду. Боржник (позивач) самостійно погасив кредиторську заборгованість, а тому у державного виконавця не було жодних правових підстав для винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 08.10.2020 р. відкрито провадження у адміністративній справі 600/1351/20-а та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи (у письмовому провадженні) із врахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, встановлених ст. 287 КАС України на 21.10.2020 р.

Пунктом 6 вказаної ухвали, з метою повного та всебічного розгляду справи, витребувано з Першого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) наступні документи: виконавчий лист виданий Першотравневим районним судом м. Чернівці від 02.06.2015 р. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 302384,87 грн та судовий збір в розмірі - 3056,00 грн; постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.11.2015 р.; докази погашення заборгованості у 2019 р.; докази надіслання (вручення) ОСОБА_1 постанови про стягнення виконавчого збору від 11.03.2020 р. ВП № 49305493; всі документи та матеріали, які стали підставою для прийняття оскаржуваної постанови.

Перший відділ державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (далі - відповідач) відзив на адміністративний позов до суду не подав.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Після виступу із вступним словом та дослідження письмових доказів по справі представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі за наявними у справі матеріалами.

У судове засідання призначене на 21.10.2020 р. відповідач не прибув, причини неприбуття не повідомив, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 29).

Згідно ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Частиною 1, 9 ст. 205 КАС України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 287 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи положення ст. ст. 194, 205, 268 КАС України, суд вважає, що не має перешкод для розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши думку представника позивача, з`ясувавши обставини, на які позивач посилаються як на підставу своїх вимог, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

20.10.2015 р. ПАТ «Укрсиббанк» звернувся до Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ про прийняття виконавчого документу до виконання - виконавчого листа № 725/3/15-ц виданого Першотравневим районним судом м. Чернівці від 02.06.2015 р. та примусове виконання рішення суду (а.с.75-76).

10.11.2015 р. державним виконавцем Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ Вакараш Д.Р. на підставі виконавчого листа № 725/3/15-ц виданого Першотравневим районним судом м. Чернівці від 02.06.2015 р. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 302384,87 грн та судовий збір в розмірі 3056 грн, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №49305493 (а.с.58). Вказану постанову позивач одержав 07.03.2017 р. нарочно, що підтверджується його підписом (а.с. 59).

З інформації про виконавче провадження ВП № 49305493 видно, що на підставі постанови заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції від 16.02.2016 р. про передачу матеріалів виконавчих проваджень, передано виконавчі провадження, які перебували на примусовому виконанні у Першотравневому відділі державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції для подальшого виконання до Відділу державної виконавчої служби Чернівецького управління юстиції.

Дослідженням інформації про виконавче провадження ВП № 49305493 встановлено, що на підставі постанови заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Малого О.В. від 20.10.2017 р., передано виконавчі провадження, які перебували на примусовому виконанні у Чернівецькому міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області для подальшого виконання Першому відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області.

Із змісту інформації про виконавче провадження ВП № 49305493 також видно, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 р. № 870 «Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції», наказу Міністерства юстиції України від 16.10.2019 р. № 3173 «Про утворення міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції України», доручення директора Департаменту державної виконавчої служби Максима Кисельова від 18.12.2019 р. № 2164/20.4.2/32-19, передано виконавчі провадження, які перебували на примусовому виконанні у Першому відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області для подальшого виконання Першому відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Судом також встановлено, що 14.08.2019 р. ПАТ «Укрсиббанк» направив на адресу позивача повідомлення за № 56-4-04/32-255 про анулювання боргу (в порядку пп. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України) (а.с. 8). Вказане повідомлення вручено особисто того ж дня.

20.08.2019 р. ПАТ «Укрсиббанк» надіслав на адресу відповідача заяву за вих.№ 958/19, в якій офіційно повідомив, що заборгованість за кредитним договором № 0 від 25.04.2008 р. та судові витрати сплачено боржником (позивачем) в повному обсязі. Просив зняти арешт, накладений на майно боржника та скасувати всі інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення суду (а.с. 42 - 43).

11.03.2020 р. на підставі заяви стягувача від 20.08.2020 р., старшим державним виконавцем відділу Першого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Осух В.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №49305493 з примусового виконання виконавчого листа №725/3/15-ц виданого Першотравневим районним судом м. Чернівці від 02.06.2015 р. (а.с. 16, 37).

11.03.2020 р. старшим державним виконавцем відділу Першого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Осух В.О. винесено постанову ВП №49305493 про стягнення з боржника - ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження у сумі 210,50 грн (а.с.41).

11.03.2020 р. старшим державним виконавцем відділу Першого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Осух В.О. винесено постанову ВП № 49305493 про стягнення виконавчого збору з позивача виконавчого збору у розмірі 30544,16 грн (а.с. 34).

Доказів вручення позивачу оскаржуваної постанови, відповідач до суду не надав.

Вважаючи постанову про стягнення виконавчого збору протиправною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Крім того, судом встановлено, що 06.08.2020 р. старшим державним виконавцем відділу Першого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Осух В.О. винесено постанову ВП № 62721274 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови від 11.03.2020 р. ВП № 49305493 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 30544,16 грн (а.с.32).

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що всі судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначав Закон України від 21.04.1999 р. № 606-XIV "Про виконавче провадження" (далі - Закон №606-ХІV, у редакції, чинній на момент прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 49305493).

Відповідно до ст. 1 Закону №606-ХІV виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Нормами ч. 2 ст. 25 Закону №606-ХІV установлено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону № 606-ХІV у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

За приписами ч. 1 ст. 28 Закону №606-ХІV визначено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Нормами ч. 3, 4 вказаної ст. 28 також передбачено, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься під час першого надходження виконавчого документа державному виконавцю. Під час наступних пред`явлень до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Розмір фактично стягнутого з боржника виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

Відповідно до п.п. 3.7, 3.7.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 р. № 512/5 (у редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження), розробленої відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному ст. 28 Закону №606-ХІV. Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення. У постанові про стягнення виконавчого збору визначається розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню, зазначений у частині першій статті 28 Закону. Примусове стягнення виконавчого збору здійснюється відповідно до вимог Закону.

05.10.2016 р. набрав чинності Закон України від 02.06.2016 р. №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 7 Розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1404-VІІІ виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Судом встановлено, що 10.11.2015 р. державним виконавцем Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ Вакараш Д.Р., на підставі виконавчого листа № 725/3/15-ц виданого Першотравневим районним судом м. Чернівці від 02.06.2015 р. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 302384,87 грн та судовий збір в розмірі 3056 грн, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №49305493.

Пунктом 2 цієї постанови запропоновано позивачу добровільно виконати судове рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці у справі № 725/3/15-ц.

Отже, виконавче провадження у даній справі було розпочато на підставі Закону № 606-ХІV, який був чинний на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.11.2015 р. Однак, оскаржуване рішення про стягнення виконавчого збору державним виконавцем прийняте на підставі Закону № 1404-VІІІ, прикінцевими та перехідними положеннями якого встановлено, що після набрання чинності Закону виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, здійснюються відповідно до цього Закону.

Враховуючи "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1404-VІІІ, положення попереднього Закону №606-ХІV застосовуються не щодо всього виконавчого провадження, а лише щодо тих виконавчих дій, які в межах виконавчого провадження були розпочаті в період дії цього Закону, а тому підлягають і завершенню в порядку Закону № 606-ХІV. Кожна окрема виконавча дія, яка оформлюється, у тому числі, шляхом винесення відповідної постанови державного виконавця, повинна бути вчинена згідно того закону, в період дії якого вона розпочата.

Як видно з матеріалів справи, відповідачем оскаржувану постанову ВП №49305493 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 , винесено 11.03.2020 р., тобто вже в період дії Закону № 1404-VІІІ, а тому суд приходить до переконання, що державний виконавець, приймаючи дану постанови, повинен вчиняти такі дії відповідно до Закону № 1404-VІІІ.

Положеннями ч. 1, 2 ст. 27 Закону №1404-VІІІ передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Відповідно до ч. 5 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 9 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч. 3 ст. 40 Закону № 1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

З матеріалів справи видно, що на виконанні у Першому відділі державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02.06.2015 р. по справі №725/3/15-ц про стягнення з позивача заборгованості в розмірі 302 384,87 грн та судовий збір в розмірі 3056 грн.

Судом встановлено, що 20.08.2019 р. ПАТ «Укрсиббанк» надіслав на адресу відповідача заяву за вих.№ 958/19, в якій офіційно повідомив, що заборгованість за кредитним договором № 0 від 25.04.2008 р. та судові витрати сплачено боржником (позивачем) в повному обсязі. Просив зняти арешт, накладений на майно боржника та скасувати всі інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення суду.

11.03.2020 р. на підставі заяви стягувача від 20.08.2019 р., старшим державним виконавцем відділу Першого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Осух В.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№49305493 з примусового виконання виконавчого листа № 725/3/15-ц виданого Першотравневим районним судом м. Чернівці від 02.06.2015 р.

Одночасно з прийняттям вказаної постанови, відповідачем прийнято оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору, якою стягнуто з позивача виконавчий збір у розмірі 30544,16 грн, що складає 10 відсотків від суми, яка підлягала стягненню на підставі виконавчого листа № 725/3/15-ц виданого Першотравневим районним судом м. Чернівці від 02.06.2015 р.

Дослідженням матеріалів справи та матеріалів виконавчого провадження ВП № 49305493 встановлено, що під час примусового виконання виконавчого листа Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02.06.2015 р. по справі № 725/3/15-ц, відповідачем, окрім іншого, вживалися наступні заходи з примусового виконання судового рішення, зокрема:

- опис та арешт майна (коштів) боржника (постанова від 07.03.2017 р.) (а.с.72-73).

- опис та арешт майна (коштів) боржника (постанова від 21.12.2018 р.) (а.с.54-55).

- розшук майна боржника (постанова від 02.02.2018 р.) (а.с.69-70);

- розшук майна боржника (постанова від 05.02.2019 р.) (а.с.63-64).

Аналіз наведених правових норм та обставин справи дає підстави для висновку, що державним виконавцем було здійснено дії з примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника (позивача) на користь стягувача присуджених сум за виконавчим листом Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02.06.2015 р. по справі №725/3/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 302384,87 грн та судовий збір в розмірі 3056 грн.

Враховуючи викладене, на думку суду, у відповідача були правові підстави для стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 30544,16 грн та винесення оскаржуваної постанови ВП № 49305493 від 11.03.2020 р. про стягнення виконавчого збору з боржника.

При цьому, з огляду на викладене, суд відхиляє доводи позивача щодо відсутності у відповідача правових підстав для стягнення виконавчого збору.

Суд звертає увагу, що нормами Закону №1404-VIII стягнення виконавчого збору пов`язано з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження. У випадку, коли державним виконавцем відкрито виконавче провадження за виконавчим документом, вимоги якого станом на час відкриття виконавчого провадження не виконані, та в подальшому закінчено виконавче провадження, нормами законодавства чинними станом на час прийняття оскаржуваної постанови, прямо передбачено обов`язок державного виконавця стягнути з боржника виконавчий збір та витрати виконавчого провадження.

Відтак, сплата позивачем в повному обсязі на користь Укрсиббанк заборгованості за кредитним договором № 0 від 25.04.2008 р. та судових витрат, не є добровільним виконанням рішення суду, а свідчить про фактичне його виконання в рамках виконавчого провадження ВП №49305493, оскільки вказану суму сплачено після відкриття вказаного виконавчого провадження, а не до його відкриття.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону № 1404-VІІІ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на вищевстановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач під час прийняття оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору діяв на підставі та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав докази та матеріали виконавчого провадження, відтак довів належними засобами доказування правомірність та обґрунтованість прийняття оскаржуваної постанови, а тому позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 5 ст. 139 КАС України встановлено, що у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, у задоволенні позову позивачу відмовлено повністю, та за відсутності понесення відповідачем судових витрат, судом розподіл судових витрат не проводиться.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 55, 125, 129, 140, 143 Конституції України, ст. ст. 9, 77, 79, 80, 139, 241-243, 246, 287 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови, - відмовити повністю.

Згідно ст. 272 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

У відповідності до ст. ст. 287, 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач - Перший відділ державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (вул. Руська, 183, м. Чернівці, ).

Суддя В.К. Левицький