Справа № 560/3693/20
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2020-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3693/20
РІШЕННЯ
іменем України

22 жовтня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Петричковича А.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Після усунення недоліків позовної заяви, представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Карван О.М. звернувся до суду з адміністративним позовом від 21.07.2020, в якому просить: 1) визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування, невидачі відповідних довідок та невиплати ОСОБА_1 грошових коштів, а саме: - грошового забезпечення включно до дня звільнення; - допомоги на оздоровлення відповідно до п. 1 ст. 10-1, п. 3 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей; - матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових потреб, у розмірах, передбачених Постановою КМУ № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»; - грошової компенсації за не отримане речове майно; - грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки (за 2018, 2019 роки), передбаченої ст. 16-2 Закону України «Про відпустки»; 2) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 надати позивачу: довідку про розмір компенсації (вартість) за неотримане під час проходження військової служби речове майно ОСОБА_1 , яка передбачена п. 4 Порядку № 178; довідку про розмір компенсації за невикористану додаткову відпустку за 2018-2019 роки; довідку про розмір матеріальної допомоги на вирішення соціально - побутових потреб за 2020 рік; довідку про розмір грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік; довідку про розмір грошового забезпечення включно до дня звільнення; довідку про середньомісячну заробітну плату за весь період затримання розрахунку.

Позов обгрунтовує нормами Конституції України, Законів України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про відпустки" "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", "Про оборону України", Кодексом Законів про працю, і вказує, що при звільненні йому не було виплачені всі грошові кошти передбачені законодавством після звільнення зі служби. Він звертався до відповідача із заявою про виплату коштів, однак інформації та довідок йому не надано. Ще однією причиною звернення до суду є дії відповідача по невиплаті компенсації за невикористані додаткові відпустки за 2017-2019 роки. Отже, при звільнення відповідачем було порушено ряд законодавчих норм, у зв`язку з чим змушений звернутися до суду, також з вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. З такими діями відповідача не погоджується, тому звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ухвали від 24.07.2020, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та витребував докази (арк. спр. 60-61), яку відповідач отримав 28.07.2020, відповідно до Рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, однак доказів та відзив на позовну заяву у встановлений судом строк відповідачем не надано, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами з урахуванням ст. 126 КАС України, відповідно до вимог ч. 6 ст. 162 КАС України.

З`ясувавши обставини на які позивач покликається у позові та оцінивши надані ним докази, за відсутності заперечення відповідача, суд прийшов до таких висновків, враховуючи наступне.

Згідно з Витягом з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройові частині), військовослужбовця військової служби за контрактом старшого солдата ОСОБА_1 , водія-лінійного наглядача відділення управління взводу управління командира восьмої артилерійської батареї третього артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , відповідно до підпункту «а» (у зв`язку із закінченням контракту) пункту два частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнити з військової служби у запас та вважати таким, що 29 січня 2020 року справи і посаду у військовій частині НОМЕР_1 здав і вибув до Летичівського районного військового комісаріату Хмельницької області для постановки на військовий облік. 29 січня 2020 року виключити зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . З 28 січня 2020 року зняти з усіх видів забезпечення та з 20 січня 2020 року зняти з котлового забезпечення обідами. Виплатити надбавку та особливості проходження військової служби у розмірі 65% за період з 01 січня 2020 року по 28 січня 2020 року. Виплатити щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 123% посадового окладу за період з 01 січня 2020 року по 28 січня 2020 року. Грошову допомогу на оздоровлення за 2020 рік не виплачено. Матеріальну допомогу в 2020 році для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення не виплачено. Щорічна основна відпустка за 2017 рік використана у кількості 28 діб. Щорічна основна відпустка за 2018 рік використана у кількості 30 діб. Щорічна основна відпустка за 2019 рік використана у кількості 45 діб. Утримати кошти та 15 діб перевикористаної щорічної основної відпустки за 2019 рік (вислуга до 10 календарних років). Щорічна основна відпустка за 2020 рік не належить (арк. спр. 17).

Відповідно до Заяви від 10.03.2020 на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 (далі - Заява від 10.03.2020), позивач зазначив, що оскільки, на день виключення його зі списків особового складу військової частини не було видано довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, яка передбачена пунктом 4 Порядку №178 та в якій зазначається сума такої грошової компенсації прошу видати вказану довідку та виплатити відповідну суму компенсації. Крім цього, прошу видати довідку про розмір та здійснити виплату: компенсації за невикористану додаткову відпустку за 2018-2019 роки; грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік; матеріальної допомоги на вирішення соціально побутових потреб за 2020 рік. Про прийняте рішення повідомити письмово на поштову адресу (арк. спр. 25).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням встановлених обставин на підставі наданих учасниками доказів, суд прийшов до таких висновків.

Отже, зміст та обгрунтування позову стосується питань виплати коштів позивачу після звільнення зі служби, про що він звернувся до відповідача із заявою в якій, також просив надати йому довідки про розмір цих коштів. При цьому, представник позивача адвокат Карван О.М. заявляє 2-і вимоги, зокрема, щодо бездіяльності відповідача та надання довідок, які позивач просив надати у Заяві від 10.03.2020. Тобто, вимоги позову фактично стосуються вирішення Заяви від 10.03.2020, тому відповідно це питання регулюється Законом України "Про звернення громадян" №393/96-ВР від 02.10.1996 (далі - Закон №393/96-ВР).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №393/96-ВР, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Військовослужбовці, працівники органів внутрішніх справ і державної безпеки, а також особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України мають право подавати звернення, які не стосуються їх службової діяльності.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону № 393/96-ВР, заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Статтею 15 Закону № 393/96-ВР встановлено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідно до ст. 19 Закону № 393/96-ВР, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи. У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не відміняє вимоги частини дев`ятої цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону № 393/96-ВР, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Відповідач отримав Заяву від 10.03.2020 - 12.03.2020, що стверджено Рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак, однак не вирішив її по суті, так як не надав жодних доказів вирішення цієї заяви, що підтверджує доводи ОСОБА_1 щодо цього.

Отже, відповідач не дотримався вимог Закону № 393/96-ВР, адже не вирішив заяву ОСОБА_1 щодо строку і вирішення по суті заяви про надання довідок, чим порушено законні права та інтереси позивача, тому є протиправна бездіяльність відповідача щодо цього, і відповідно підстава для задоволення зобов`язальної вимоги про надання відповіді і довідок, які просить ОСОБА_1 .

Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач частково довів позовні вимоги, а відповідач не довів, що діяв у межах Закону № 393/96-ВР, що підтверджено доказами, які перевірено судом, тому позов задовольняється частково. Вимога щодо протиправної бездіяльність відповідача, щодо ненарахування коштів є похідною від вирішення Заяви від 10.03.2020 та витребуваних позивачем довідок, тому ця вимога, з урахуванням відсутності доказів на підтвердження цієї вимоги, є передчасною, тому не може бути задоволена. Тобто, позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовом про стягнення коштів не виплачених йому при звільненні, що буде належним захистом його прав.

Судових витрат, які визначені ст. 132 КАС України і підлягають розподілу, немає, адже позивач був звільнений від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Згідно з ст. 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263, пунктами 1 - 4 частини першої статті 283 цього Кодексу. Оскільки рішення прийняте в адміністративній справі, визначеній п.1 ч.1 ст. 263 КАС України (оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію), таке рішення підлягає негайному виконанню.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання відповіді на заяву ОСОБА_1 від 10.03.2020 про виплату відповідних сум та видачу довідок.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.03.2020 по суті, надавши йому відповідь в порядку, визначеному Законом України "Про звернення громадян" №393/96-ВР від 02.10.1996 та довідки, які він просить у заяві.

В решті позовних вимог відмовити.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині зобов`язання військової частини НОМЕР_1 розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.03.2020 з урахуванням висновків, наведених у даному судовому рішенні.

Судових витрат, які визначені ст. 132 КАС України і підлягають розподілу, немає.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 22 жовтня 2020 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 )

Головуючий суддя А.І. Петричкович