Справа № 160/13271/20
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2020-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

23 жовтня 2020 року Справа 160/13271/20

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кальник В.В., розглянувши матеріали адміністративного позову Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О. М. Макарова» до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О. М. Макарова» до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу, в якій позивач просить:

- визнати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної податкової служби № Ю-554-46 від 12.11.2019 року протиправною;

- скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної податкової служби №Ю-554-46 від 12.11.2019 року на суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, штрафу та пені у розмірі 141 886 647,46 грн.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 3 та 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою, складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102,00 грн) і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (21 020,00 грн.).

Прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня 2020 року становить 2 102,00 грн.

Позивачем у поданій позовній заяві заявлено вимогу майнового характеру (ціна позову: 34 620 107,54 грн.).

Однак, як вбачається із доданих до позову документів, позивачем до адміністративного позову не додано документу про сплату судового збору у розмірі 21020 грн. (з урахуванням максимальної ставки судового збору) за подання даного адміністративного позову майнового характеру юридичною особою в порушення вимог ст.4 Закону України Про судовий збір та ч. 3 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представником позивача разом з позовною заявою подано заяву про відстрочення сплати та зменшення судового збору.

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначив, що у зв`язку зі скрутним фінансовим становищем підприємства, що спричинене скороченням виробництва профільної продукції, значним розміром заборгованості із виплати заробітної плати працівникам та падінням фінансових результатів підприємства, позивач не має змоги сплатити суму судового збору, що підтверджується звітом про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за І півріччя 2020 року.

Вирішуючи заявлене клопотання, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 133 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08.07.2011 року №3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон №3674-VI).

Згідно зі статтею 8 Закону №3674-VI, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Як свідчать матеріали позову, позивач не відноситься до жодної з пільгових категорій та повинен сплачувати судовий збір за подачу позовної заяви до суду.

При цьому, у розумінні приписів статті 8 Закону №3674-VI, відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, звільнення від його сплати може мати місце за наявності виключних обставин.

Таким чином, вказана норма не передбачає одночасно відстрочення та зменшення розміру судового збору, про що просить позивач. Крім того, позивач не зазначає, на яку саме суму він просить зменшити судовий збір.

Надані позивачем баланс (звіт про фінансовий стан) та звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) не є самостійними доказами того, що останній матеріально неспроможний сплатити судовий збір за подачу цієї позовної заяви. Будь-яких інших доказів, які б у сукупності підтверджували майновий стан позивача (зокрема, наявність рухомого та нерухомого майна, відомості про банківські рахунки тощо), суду не надано.

Також, позивачем не надано жодних доказів, які б підтвердили здатність позивача сплатити судовий збір у майбутньому.

З урахуванням наведеного, суддя дійшов висновку, що заява позивача є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Також, представником позивача подана заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За змістом частини першої статті 122 КАС України, строк звернення до суду може бути встановлений також іншими законами.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач оскаржує вимогу про сплату боргу (недоїмки), сформовану відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до абз. 4, 5, 6 ч. 4 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

Відповідно до абз. 9 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", у разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

Таким чином, платник єдиного внеску може оскаржити вимогу контролюючого органу протягом 10 календарних днів з дня її отримання, як із застосуванням процедури її адміністративного оскарження так і без такої.

Така ж правова позиція суду узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 31.01.2019 року у справі № 802/983/18-а.

У свою чергу, позивач звернувся до суду із позовною заявою лише 19.10.2020 року (направлена засобами поштового зв`язку), тобто з пропуском строку звернення до адміністративного суду, визначеного частиною другою статті 122 КАС України.

У поданій до суду заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду Державне підприємство Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова зазначає, що сукупний розмір кредиторської заборгованості позивача становить 4913854,00 грн., в той час як сума не виплаченої заробітної плати становить 101895000,00 грн., що вказує на відсутність можливості підприємством виконати зобов`язання із виплати, навіть, лише із заробітної плати. Одночасно, наближення позивача до стійкої фінансової неплатоспроможності підтверджують дані зі Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за І півріччя 2019 року, відповідно до якого збитки підприємства становлять 151 682 000,00 грн., та загострив увагу на тому, що сплата судового збору у зазначеному розмірі (19 210,00 грн. - за вимоги майнового характеру; 1910,00 грн. - за вимоги немайнового характеру) у зазначеному вище розмірі вплине лише на поглиблення фінансової кризи підприємства та унеможливить виплату першочергових платежів, до яких відносяться і виплати сум із заробітної плати, так як залишок грошових коштів становить 20 000,00 грн., а загальний розмір заборгованості по заробітній платі становить 30 072 000,00 грн., що вказує на недостатність залишку грошових коштів підприємства сплатити заборгованість із заробітної плати. Зауважує, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду адміністративний позов було повернуто позивачу у зв`язку з несплатою судового збору. Повторно подані адмінінстративні позови також повернуто позивачу з тих же самих причин.

Суддею встановлено, що востанне повернутий позов ухвалою у справі №160/3587/20, отриманий позивачем 04.10.2020 року, що підтверджується роздруківкою з сайту Укрпошти.

Останній день 10-денного строку сплинув 14.10.2020 року.

Разом з тим, позивач звернувся до суду із позовом 19.10.2020 року (засобами поштового зв`язку), що відповідно є пропущенням 10-денного строку звернення до суду із позовною заявою.

Слід зазначити, що Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 року по справі №706/1272/14-ц висловлена позиція щодо необхідності доведення учасниками справи обставин пропуску строку звернення до суду.

Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини."

Верховний Суд у постанові від 20.11.2018 року у справі №907/50/16, зокрема вказав, що позовна давність не є інститутом процесуального права і не може бути відновлена. Позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Відтак, в задоволенні заяви позивача про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними та поновлення строку звернення до суду слід відмовити.

Вищенаведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам, встановленим ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому згідно з ч.1 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України вона підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаних недоліків.

Частиною 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (ч. 2 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України).

За таких обставин, суддя вважає за необхідне дану позовну заяву залишити без руху із наданням строку для усунення недоліків.

Відповідно до ч. 3 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.160, 161, 169, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви про відстрочення та зменшення судового збору відмовити.

Визнати неповажними підстави пропуску строку звернення до суду, які вказані в заяві про поновлення строку Державного підприємства Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова.

Позовну заяву залишити без руху.

Встановити позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання до суду:

- документу про сплату судового збору (квитанції установи банку або відділення зв`язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення) у розмірі 21020,00 грн.;

- всіх документів (їх копій), долучених позивачем до позову, засвідченими відповідно до ч.5 ст.94 КАС України;

- вмотивованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із позовною заявою, вказавши інші обґрунтовані підстави для поновлення такого строку, якщо вони є, та надати суду докази поважності причин його пропуску.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Копію даної ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Кальник