Справа № 640/7263/19
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/7263/19 Суддя (судді) першої інстанції: Чудак О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г. В.

суддів Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.

за участю секретаря Скидан С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 липня 2020 року

у справі №640/7263/19 (розглянуто у письмовому провадженні)

за позовом Дочірнього підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

до відповідача Офісу великих платників податків Державної податкової служби

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2019 року до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Дочірнє підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (надалі - позивач, ДП "НАЕК "Енергоатом") з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби(надалі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 30.01.2019 року №000481409 та №000491409.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що спірні податкові повідомлення-рішення від 30.01.2019 №000481409 та №000491409 прийняті на підставі необґрунтованих висновків акту документальної невиїзної перевірки від 10.01.2019 №н3/19/28-10-14-09/ щодо необхідності класифікації за кодом товарної підкатегорії згідно УКТ ЗЕД 6914 90 00 00, товару - "Система запобігання раннього байпасування ГО у разі потрапляння розплавлених мас активної зони з шахти реактора в канали поза гермооб`єму. Захист каналів іонізаційних камер АКНП...", ввезеного ДП "НАЕК "Енергоатом" за митними деклараціями №112020000/2016/003421 від 14.12.2016, №112020000/2016/003512 від 22.12.2016, №UА112100/2017/000467 від 14.06.2017, №UА204040/2018/001161 від 07.02.2018 (надалі - Товар). Позивач наполягає на тому, що Товар ним вірно класифіковано за кодом згідно УКТ ЗЕД 6902 20 99 00, що також підтверджено в судовому порядку під час розгляду справи №0840/3584/18.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 липня 2020 року адміністративний позов Дочірнього підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" - задоволено повністю. Визнано протиправними і скасовано податкові повідомлення-рішення податкові повідомлення - рішення від 30.01.2019 №000481409 та №000491409.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 липня 2020 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Крім того, апелянт зазначає, що товар згідно його технічних характеристик має класифікуватись за кодом згідно УКТ ЗЕД 6914 90 00 00, адже для включення до товарних позицій 6902 і 6903 виріб повинен мати не лише здатність протистояти високим температурам, але і бути призначеним для роботи при високих температурах. При цьому, з аналізу даних в мережі Інтернет, окремі елементи Товару при тривалій експлуатації за умови високих температур втрачають деякі властивості. Також відповідач звернув увагу, що до товарної позиції 6914 УКТ ЗЕД включаються всі керамічні вироби, що не ввійшли в інші товарні позиції цієї групи або інші групи УКТ ЗЕД.

В судовому засіданні представник апелянта просив замінити відповідача з Офісу великих платників податків Державної податкової служби на правонаступника - Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби або на Київську митницю Держмитслужби.

Представник позивача заперечує проти заміни відповідача на правонаступника.

Колегією суддів розглянуто заявлено клопотання апелянта та відмовлено у задоволенні, у зв`язку з тим, що апелянтом не надано суду апеляційної інстанції документів на підтвердження не можливості виконання рішення суду.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги у повному обсязі та просив відмовити апелянту в задоволенні апеляційної скарги.

Представник апелянта підтримав у повному обсязі апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

У відповідності до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ДП "НАЕК "Енергоатом" за митними деклараціями №112020000/2016/003421 від 14.12.2016, №112020000/2016/003512 від 22.12.2016, №UА112100/2017/000467 від 14.06.2017, №UА204040/2018/001161 від 07.02.2018 було ввезено на митну територію України товар - "Система запобігання раннього байпасування ГО у разі потрапляння розплавлених мас активної зони з шахти реактора в канали поза гермооб`єму. Захист каналів іонізаційних камер АКНП...".

У вказаних митних деклараціях Товар класифіковано за кодом товару згідно УКТ ЗЕД 6902 20 99 00.

ДП "НАЕК "Енергоатом" 26.12.2018 року вручено копію повідомлення від 21.12.2018 року №209 про те, що на підставі п.7 ч.1 ст.336, ст.345, п.1 ч.2 ст.351 Митного кодексу України, наказу Офісу від 21.12.2018 №2475 з 29.12.2018 за адресою Офісу буде проведено документальну невиїзну перевірку з питань правильності класифікації згідно УКТ ЗЕД товарів за товарною підкатегорією 6902 20 99 00, щодо яких проведено митне оформлення за митними деклараціями №112020000/2016/003421 від 14.12.2016, №112020000/2016/003512 від 22.12.2016, №UА112100/2017/000467 від 14.06.2017, №UА204040/2018/001161 від 07.02.2018.

У період з 29.12.2018 по 03.01.2019 працівниками Офісу проведено документальну невиїзну перевірку ДП "НАЕК "Енергоатом" з питань правильності класифікації згідно УКТ ЗЕД товарів за товарною підкатегорією 6902 20 99 00, щодо яких проведено митне оформлення за митними деклараціями №112020000/2016/003421 від 14.12.2016, №112020000/2016/003512 від 22.12.2016, №UА112100/2017/000467 від 14.06.2017, №UА204040/2018/001161 від 07.02.2018.

За результатами перевірки складено акт від 10.01.2019 №н3/19/28-10-14-09/ (надалі - Акт перевірки).

В акті перевірки контролюючим органом зазначено про наступні порушення, які вчинені позивачем:

- Закону України "Про митний тариф", підпункту г) пункту 5 частини 8 статті 257 Митного кодексу України, шляхом невірної класифікації товарів: замість товарної підкатегорії 6914 90 00 00 згідно УКТ ЗЕД (ставка ввізного мита - 10%; для країн ЄС в 2016 році - 7,5%, в 2017 році - 5%, в 2018 році - 2,5%), застосована товарна підкатегорія 6902 20 99 00 (ставка ввізного мита - 10%; для країн ЄС- 0%), що призвело до заниження податкового зобов`язання з ввізного мита на загальну суму 2 322 328,5 грн;

- пункту 187.1 статті 187 та пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України (ПК України) щодо заниження бази оподаткування податком на додану вартість на суму ввізного мита, у зв`язку із чим занижено податкове зобов`язання з ПДВ на суму 464 465,71 грн.

Не погоджуючись з висновками Акту перевірки ДП "НАЕК "Енергоатом" подано письмові заперечення на акт від 10.01.2019 №н3/19/28-10-14-09/.

Листом від 25.01.2019 №3890/10/28-10-14-09 контролюючий орган повідомив позивача, що висновки акту перевірки залишено без змін, а заперечення без задоволення.

На підставі висновків акту контролюючим органом прийнято 30.01.2019 року податкові повідомлення-рішення:

- №000481409, яким збільшено суму грошового зобов`язання ДП "НАЕК "Енергоатом" за платежем ПДВ на 464465,71 грн за податковим зобов`язанням та на 232232,86 грн за штрафними санкціями;

- №000491409, яким збільшено суму грошового зобов`язання ДП "НАЕК "Енергоатом" за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання, на 2322328,5 грн за податковим зобов`язанням та на 1161164,27 грн за штрафними санкціями.

Не погоджуючись з спірними податковими повідомленнями-рішеннями позивачем подання скарги до ДФС України, за результатом розгляду скарги ДФС України прийнято рішення від 05.04.2019 року №16040/6/99-99-11-06-03-25 скаргу позивач залишено без задоволення.

Позивач вважаючи, що спірні податкові повідомлення-рішення прийнято відповідачем з порушенням норм права, звернувся з даним позовом до суду за захистом порушених прав.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що питання класифікації Товару за кодом товарної підкатегорії згідно УКТ ЗЕД 6914 90 00 00 чи 6902 20 99 00, вже було предметом судового розгляду в адміністративній справі №0840/3584/18 за позовом ДП "НАЕК "Енергоатом" до Запорізької митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про визначення митної вартості товару, ввезеного за митною декларацією №UА112100/2017/000296 від 28.03.2018. В ході розгляду справи №0840/3584/18 встановлено, що ДП "НАЕК "Енергоатом" ввезено на митну територію України аналогічний Товар за митними деклараціями №112020000/2016/003421 від 14.12.2016, №112020000/2016/003512 від 22.12.2016, №UА112100/2017/000467 від 14.06.2017, №UА204040/2018/001161 від 07.02.2018, №UА112100/2017/000296 від 28.03.2018.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 336 Митного кодексу України (надалі - МК України) митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Згідно частини першої, пункту 3 частини третьої статті 345 МК України документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних та інших платежів, а також пені, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи щодо правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення.

Згідно частини четвертої статті 69 МК України у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

За змістом частини першої, пункту 1 частини другої статті 351 МК України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів.

Отже, у разі виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів, органи доходів і зборів вправі здійснювати митний контроль шляхом проведення на підставі наказу документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи щодо правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення.

Відповідно до пункту 34-1 статті 4 МК України органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, митниці та митні пости.

Пунктами 1, 7 Положення про Державну фіскальну службу України постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 236 передбачено, що Державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

ДФС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. ДФС та її територіальні органи є органами доходів і зборів.

Наказом ДФС від 22.09.2016 року № 792 "Про проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи" делеговано повноваження проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи головним управлінням ДФС в областях, місті Києві та Офісу великих платників податків ДФС.

Отже, ДФС як центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику здійснює свої повноваження не лише безпосередньо, а й через свої територіальні органи, яким є Головне управлінням ДФС в місті Києві.

Відповідно до статті 69 МК України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється з урахуванням Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД та характеристик товару, визначальних для його класифікації, які встановлюються за результатами вивчення технічної документації, паспортних даних на товар, товаросупровідних документів, результатів лабораторних досліджень конкретного товару, інформації про товар, розміщеної у відкритому доступі мережі Інтернет.

Відповідно до Правила 1 Основних правил інтерпретації назви розділів, груп та підгруп наводяться лише для зручності користування. Для юридичних цілей класифікація товарів проводиться виходячи з найменувань товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп, і якщо такі тексти назв та примітки не вимагають іншого відповідно до таких положень.

Згідно Правила 3 Основних правил інтерпретації у разі коли згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prima facie) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:

(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;

(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати;

(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

Правило 4 Основних правил інтерпретації визначає, що товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.

В силу Правила 6 Основних правил інтерпретації для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatis mutandis), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше.

Приймаючи оскаржувані рішення, відповідач наголошував на тому, що Товару за кодом товарної підкатегорії згідно УКТ ЗЕД 6914 90 00 00. Водночас, позивач стверджує про необхідність класифікації Товару за кодом товарної підкатегорії згідно УКТ ЗЕД 6902 20 99 00.

Так, пунктом 1 Наказу Державної фіскальної служби України №401 від 09.06.2015 затверджені Пояснення до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності.

У Поясненнях до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності зазначено:

"(В) У товарних позиціях 6902 та 6903 розглядаються вогнетривкі вироби, тобто випалені вироби, що характеризуються особливою термостійкістю (наприклад, порядку 1500 °С та вище), які використовуються в металургії, виробництві скла і т.д.. Залежно від призначення, до вогнетривких виробів можуть також пред`являтися вимоги витримувати великі перепади температур, бути добрими або теплоізоляторами, або теплопровідниками, мати малий коефіцієнт теплового розширення, бути пористими чи мати щільну структуру, витримувати вплив руйнувальних матеріалів, з якими вони контактують, мати високу механічну міцність та зносостійкість і т.д.

Проте для включення до товарної позиції 6902 або 6903 як вогнетривкі вироби ці вироби повинні не лише мати здатність протистояти високим температурам, але і бути призначені для роботи при високих температурах. Так, до товарної позиції 6903 включаються тиглі з агломерованого глинозему, у той час як напрямники текстильних машин з того ж матеріалу відносяться до товарної позиції 6909, оскільки вогнетривкість не є їхньою обов`язковою якістю.

Основними типами вогнетривких виробів є:

(1) Високоглиноземні вогнетривкі матеріали з високим вмістом оксиду алюмінію на основі бокситу, муліту або корунду (іноді в суміші з глинами) або на основі кіаніту, силіманіту чи андалузиту (силікати алюмінію) у суміші з глинами, або на основі спеченого глинозему...

Вогнетривкі матеріали застосовуються переважно для футерування доменних і коксових печей, установок для крекінгу нафти, склоплавильних печей та аналогічних промислових установок, а також для виготовлення резервуарів, тиглів та інших установок для хімічної, склоплавильної, цементної, алюмінієвої та інших галузей металургійної промисловості.

Проте до товарних позицій 6902 та 6903 не включаються вироби, які, хоча іноді і називаються вогнетривкими та напіввогнетривкими, не здатні витримувати технологічні температури типу описаних вище. Такі вироби включаються до відповідних товарних позицій підгрупи II".

Відповідно до пояснень до товарної позиції 6902, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 09.06.2015 №401, відносяться наступні види товарів: "Цегла вогнетривка, блоки, плитки та аналогічні вогнетривкі керамічні будівельні матеріали, крім виробів з кремнеземистого кам`яного борошна або з аналогічних кремнеземистих порід:

6902 10 00 00 з вмістом більш як 50 мас. % елементів Мg, Са або Сr, узятих окремо або разом, у перерахунку на MgО, СаО або Сr2О3;

6902 20 з вмістом більш як 50 мас. % глинозему (Аl2O3), кремнезему (SiO2) чи суміші або сполуки цих продуктів:

6902 20 10 00 з вмістом 93 мас.% або більше кремнезему (SiO2)

- інші:

6902 20 91 00 з вмістом більш як 7 мас. %, але менш як 45 мас. % глинозему (Аl2O3),

6902 20 99 00 інші,

6902 90 00 00 інші.

До цієї товарної позиції включаються вогнетривкі вироби (крім перерахованих у товарній позиції 6901), зазвичай застосовувані для спорудження печей, домен, сушарок або інших установок для металургійної, хімічної, керамічної, склоплавильної та інших галузей промисловості.

До цієї товарної позиції включаються, серед іншого:

Брикети всіх форм (паралелепіпеди, клиноподібні, циліндричні, напівциліндричні форми і т.д.), включаючи замкові цеглини та інші фасонні цеглини складних форм (наприклад, цеглини, вгнуті з однієї сторони і плоскі з інших сторін), навіть якщо вони легко розрізняються як спеціально призначені для спорудження будь-якої установки або механізмів, описаних у розділі XVI.

Вогнетривкі блоки і плитки [черепиця] для підлоги, стін, камінів і т.д.

До цієї товарної позиції не включаються труби (у тому числі жолоби у формі напівциліндрів), куточки, коліна та фітинги для труб з вогнетривких матеріалів (товарна позиція 6903)".

Отже, для класифікації у товарній позиції 6902 встановлено наступні загальні ознаки товарів:

- керамічний будівельний матеріал повинен бути вогнетривким (характеризуватися особливою термостійкістю (наприклад, порядку 1500 °С та вище);

- вогнетривкий виріб зазвичай застосовується для спорудження установок для певних галузей промисловості;

- у виробі міститься більш як 50 мас.% глинозему (Аl2O3).

До товарної позиції 6914 відностяться інші керамічні вироби, зокрема ті, що не відповідають ознакам товарних позицій 6902 і 6903.

Матеріали справи містять документи з яких простежуються технічні характеристики Товару "Система предотвращения раннего байпасирования ГО в случае попадання расплавленных масс активной зоны из шахты реактора в каналы вне гермообьема для знергоблоков 1, 2, 3 Запорожской АЗС. Защита каналов ионизационных камер АКНП" (стор. 93-155 том І).

Так, Товар є системою, яка призначена для попередження раннього байпасування ГО внаслідок потрапляння розплавлених мас активної зони із шахти реактора поза гермооб`єму через канали іонізаційних камер (ІК) шляхом установки заглушок з тугоплавким наповнювачем. Заглушки складаються із окремих втулок з наповнювачем із тугоплавкого (температура плавління 2050 градусів по Цельсію) матеріалу (керамічний корундовий матеріал з вмістом Аl2O3-92%) та завжди зберігають готовність до виконання своїх функцій (запобігання виходу розплавлених мас активної зони реактора за межі системи герметичного огородження через канали).

Система зберігає спроможність працювати при зовнішніх впливаючих факторах температури навколишнього середовища від 15 до 2000 градусів по Цельсію.

Із наведених технічних характеристик вбачається відповідність Товару ознакам для класифікації його у товарній позиції 6902, а саме:

- щодо вогнетривкості та вмісту більше 50% Аl2O3, адже Товар складається із втулок з наповнювачем з тугоплавкого (температура плавління 2050 градусів по Цельсію) матеріалу (керамічний корундовий матеріал з вмістом Аl2O3-92%);

- щодо призначення для спорудження установок для певних галузей промисловості, адже після монтажу заглушки стають складовою частиною каналів ІК АКНП, тобто є пасивними фіксованими елементами, що застосовуються для спорудження спеціальної установки для атомної галузі промисловості.

Так, питання класифікації Товару за кодом товарної підкатегорії згідно УКТ ЗЕД 6914 90 00 00 чи 6902 20 99 00, вже було предметом судового розгляду в адміністративній справі №0840/3584/18 за позовом ДП "НАЕК "Енергоатом" до Запорізької митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про визначення митної вартості товару, ввезеного за митною декларацією №UА112100/2017/000296 від 28.03.2018.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27.12.2018 у адміністративній справі №0840/3584/18, яке набрало законної сили 11.06.2019, встановлено, що ДП "НАЕК "Енергоатом" ввезено на митну територію України аналогічний Товар за митними деклараціями №112020000/2016/003421 від 14.12.2016, №112020000/2016/003512 від 22.12.2016, №UА112100/2017/000467 від 14.06.2017, №UА204040/2018/001161 від 07.02.2018, №UА112100/2017/000296 від 28.03.2018.

Крім того, вищезазначеним рішенням суду встановлено, а апелянтом не спростовано, що з технічних характеристик вбачається відповідність товару, що декларувався позивачем, усім необхідним ознакам для класифікації його у товарній позиції 6902, а саме: - щодо вогнетривкості та вмісту більше 50 % Аl203 - товар складається із втулок (оболонка та крепіжні деталі яких виконані зі сталі) з наповнювачем з тугоплавкого (робоча температура 1600 С, температура плавління 2050 °С) матеріалу (керамічний корундовий матеріал з вмістом Аl203-92%), що підтверджується технічною документацією та описом товару у графі 2 оскаржуваного рішення; - щодо призначення для спорудження установок для певних галузей промисловості - після монтажу заглушки стають складовою частиною каналів ІК АКНП, тобто є пасивними фіксованими елементами, що застосовуються для спорудження спеціальної установки для атомної галузі промисловості.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач обґрунтовано класифікував Товар за кодом товарної підкатегорії згідно УКТ ЗЕД 6902 20 99 00, в той час як є помилковими посилання відповідача на необхідність класифікації Товару за кодом товарної підкатегорії згідно УКТ ЗЕД 6914 90 00 00.

У даному випадку має місце ситуація, за якої митні та податкові органи мають різні підходи до класифікації спірного товару, що у даному випадку слугувало підставою для збільшення позивачу грошових зобов`язань та накладення штрафу вже після завершення митного оформлення.

Різний підхід до класифікації товару органами державної влади, які контролюють дотримання податкової та митної дисципліни на різних часових етапах, призводить до того, що законні на момент їх вчинення дії вважаються порушенням декларантом законодавства України за яке цей декларант повинен нести відповідальність, що, на переконання колегії суддів, є недопустимим.

Так, у пункті 74 Рішення у справі "Лелас проти Хорватії" і пункті 70 Рішення у справі "Рисовський проти України" Європейський Суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування" та пояснив його практичне значення, зокрема, зазначивши, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу.

Принцип "належного урядування" передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119).

Таким чином, на думку колегії суддів, зміна чи різна практика підходів суб`єктів владних повноважень щодо вирішення певних питань, пов`язаних із митними процедурами, зокрема щодо визначенням коду товару за УКТ ЗЕД, свідчить про порушення принципу "належного урядування" та не може бути підставою для засування до суб`єкта господарювання, який добросовісно діяв згідно відомої йому практики митного органу, негативних наслідків майнового характеру.

Ставлення під сумнів одним державним органом законних на час їх вчинення та легалізованих іншим державним органом дій платника податків є також порушенням принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову, оскільки відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Посилання апелянта на необхідність класифікації Товару за кодом товарної підкатегорії згідно УКТ ЗЕД 6914 90 00 00, колегія суддів відхиляє, оскільки рішенням суду по справі №0840/3584/18 визнано правомірність зазначення позивачем коду товару.

Також, колегія суддів звертає увагу, що контролюючим органом під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції не надано доказів того на підставі чого відповідачем змінено код товару.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що зміст апеляційної скарги є ідентичним відзиву на адміністративний позов, а отже, доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

При цьому апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 311, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 липня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови буде складено протягом п`яти днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя: Г. В. Земляна

Судді: Є. І. Мєзєнцев

В. В. Файдюк

Повний текст постанови складено 21 жовтня 2020 року.