Справа № 300/2036/20
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2020-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2020 р. справа № 300/2036/20

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Панікара І.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 в період з 1980 року по 1987 рік працював старшим майстром у в/о "Львівшляхбудматеріали" з повним робочим днем. 20.01.2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.01.1981 року по 31.12.1981 року та здійснення перерахунку пенсії. Однак, відповідач листом від 18.02.2020 року № 193-55/Т-03/8-0900/20 відмовив у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 01.01.1981 року по 31.12.1981 року та здійсненні перерахунку пенсії. Таким чином, на думку позивача, відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 01.01.1981 року по 31.12.1981 року та здійсненні перерахунку пенсії є протиправною, внаслідок чого, просить суд визнати такі дії відповідача протиправними та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до пільгового трудового стажу період роботи з 01.01.1981 року по 31.12.1981 року у в/о "Львівшляхбудматеріали"; визначити заробітну плату позивача за період роботи з 01.01.1981 року по 31.12.1981 року за відповідною професією (посадою) у відповідній галузі, за календарний рік, що передує 1981 року на підставі довідки про заробіток для обчислення пенсії № 18 від 18.03.2005 року та здійснити позивачу перерахунок пенсії за віком у зв`язку із зарахуванням до страхового стажу період роботи з 01.01.1981 року по 31.12.1981 року у в/о "Львівшляхбудматеріали" та з урахуванням заробітної плати за період роботи з 01.01.1981 року по 31.12.1981 року за відповідною професією (посадою) у відповідній галузі, за календарний рік, що передує 1981 року на підставі довідки про заробіток для обчислення пенсії № 18 від 18.03.2005 року.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.08.2020 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 19-20).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 263 КАС України (а.с.26-27).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 29.09.2020 року (а.с.32-37), згідно змісту якого, представник відповідача щодо можливості задоволення заявлених позовних вимог заперечила. Вказала, що до загального трудового стажу роботи позивача Головним управлінням зараховано період роботи у в/о "Львівшляхбудматеріали" з 01.01.1981 року по 31.12.1981 року. Щодо зарахування вказаного періоду роботи до пільгового стажу роботи зазначено, що чинним законодавством, зокрема, статтею 114 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що умовою призначення пільгової пенсії та зарахування до пільгового стажу роботи певного періоду є надання підприємством або організацією уточнюючої довідки, яка підтверджує пільговий трудовий стаж. Згідно матеріалів пенсійної справи не встановлено, що позивач звертався до правонаступника в/о "Львівшляхбудматеріали" щодо видачі йому уточнюючої довідки встановленого взірця. Представник відповідача зазначила, що до повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не входить питання визначення заробітної плати за відповідною професією (посадою) у відповідній галузі, за календарний рік, а тим паче видача довідок про заробітну плату.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області і отримує пенсію за віком нараховану та призначену відповідно до ЗУ "про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

20.01.2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про зарахування до спеціального трудового/страхового стажу періоду роботи з 01.01.1981 року по 31.12.1981 року та здійснення перерахунку пенсії у зв`язку із зарахуванням до трудового/страхового стажу період роботи з 01.01.1981 року по 31.12.1981 року та з урахуванням його доходів за період з 01.01.1981 року по 31.12.1981 року, які визначити відповідно до Постанови КМУ від 05.07.2006 року № 919 "Про затвердження Порядку визначення заробітної плати (доходу) для призначення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату" (а.с. 15-16).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 18.02.2020 року № 193-55/Т-03/8-0900/20 повідомлено, що позивачу призначено пенсію за віком при страховому стажі 26 років 5 місяців 7 днів та заробітній платі, яка врахована за період з 01.02.1981 року по 28.02.1985 року та з 01.11.1986 року по 30.09.1987 року згідно наданої довідки № 18 від 18.03.2005 року, виданої ДП "Івано-Франківський облавтодор" філією "Калуський райавтодор" та за період з 01.05.2001 року по 30.06.2001 року за даними системи персоніфікованого обліку відповідно до статті 40 ЗУ "Про загальнобов`язкове державне пенсійне страхування". Заробітну плату за період з 01.01.1981 року по 31.12.1981 року враховано в нульовому розмірі, оскільки не надано даних за цей період, а в довідці від 07.07.2005 року № 30, виданою філією "Калуський райавтодор" вказано, що відомості про нарахування заробітної плати за 1981 рік в архіві філії відсутні. Оскільки ОСОБА_1 не надано довідки про заробітну плату за 1981 рік, яка б була видана підприємством чи органом з питань праці та соціального захисту населення, підстав для здійснення перерахунку із врахуванням доходів за 1981 рік немає. Окрім того, оскільки позивачем не надано уточнюючої довідки, яка підтверджує пільговий трудовий стаж за період роботи з 01.01.1981 року по 3.1.12.1981 року, внаслідок чого немає підстав для зарахування вказаного періоду до пільгового стажу (а.с.10-11).

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України "Про пенсійне забезпечення" відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Статтею 56 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

01.01.2004 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загально обов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно частини 1 статті 8 вказаного Закону, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до частини 2 статті 24 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Суд звертає увагу, що предметом спору у даній справі є, зокрема, оцінка правомірності дій відповідача щодо відмови позивачу у зарахуванні до загального та пільгового трудового (страхового) стажу період роботи з 01.01.1981 року по 31.12.1981 року.

Таким чином, обчислення страхового стажу позивача за період його роботи з 01.01.1981 року по 31.12.1981 року здійснюється відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення", а з 01.01.2004 року - згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (з 01.01.2004 року набрав чинності ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в період з 1980 року по 1985 рік працював старшим майстром у в/о "Львівшляхбудматеріали".

Судом встановлено, що спірний період з 01.01.1981 року по 31.12.1981 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахований до загального трудового стажу роботи позивача, внаслідок чого, позовні вимоги в цій частини є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Щодо не зарахування відповідачем до пільгового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.01.1981 року по 31.12.1981 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Суд зазначає, що з 22.08.1956 року по 31.12.1991 року включно діяли Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах" від 22.08.1956 року № 1173, а з 01.01.1992 року по 10.03.1994 року включно застосовувались списки затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26.01.1991 року № 10, з 11.03.1994 року по 06.02.2003 року включно були чинними списки, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162, з 16.01.2003 року по 23.06.2016 року діяли списки, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36, з 24.06.2016 року по даний час діють списки затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Що стосується періоду роботи позивача на посаді старшого майстра у в/о "Львівшляхбудматеріали", суд зазначає, що на вказаній посаді позивач працював з 1980 року по 1985 рік. При обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах, повинні застосовуватись Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах" від 22.08.1956 року № 1173, які були чинні на період роботи позивача. Згідно Списків № 1 і Списків № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників від 02.08.1956 року № 1173 посада старший майстер в галузі шляхотранспортного будівництва наявна у Списку № 2, внаслідлк чого, відповідно, період роботи позивача з 01.01.1981 року по 31.12.1981 року на цій посаді враховується до пільгового стажу.

Вказане дає суду підстави дійти висновків, щодо не обгунтованої відмови відповідача зарахувати зазначений стаж до пільгового.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання відповідача визначити заробітну плату позивача за період роботи з 01.01.981 року по 31.12.1981 року, за відповідною професією (посадою) у відповідній галузі, за календарний рік, що передує 1981 року на підставі довідки про заробіток для обчислення пенсії № 18 від 18.03.2005 року та здійснення перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи з 01.01.981 року по 31.12.1981 року, за відповідною професією (посадою) у відповідній галузі, за календарний рік, що передує 1981 року на підставі довідки про заробіток для обчислення пенсії № 18 від 18.03.2005 року, суд зазначає наступне.

Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії врегульовано статтею 40 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до частини 1 статті 40 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 27 цього Закону, за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 р. № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 р. за № 1566/11846, згідно вимог якого, до заяви про призначення пенсії додається, зокрема, довідка про заробітну плату особи (додаток 1) за період страхового стажу, а починаючи з 01.07.2000 індивідуальні відомості про застраховану особу надаються відділом персоніфікованого обліку за формою згідно із додатком 2.

У пункті 2.10 цього Порядку встановлено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або державними архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не можуть служити документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не можуть служити документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Згідно положень пункту 1 Порядку визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату, затвердженого Постановою КМУ від 05.07.2006 р. №919, (надалі - Порядок № 919), цей Порядок встановлює механізм визначення заробітної плати (доходу) для призначення пенсії застрахованої особи, страховий стаж якої починаючи з 1 липня 2000 р. становить менш як 60 місяців, за основним місцем роботи за період страхового стажу до 1 липня 2000 р. за умови відсутності заробітної плати (доходу) за будь-які інші 60 календарних місяців страхового стажу підряд незалежно від перерв до 1 липня 2000 р. у разі втрати первинних документів про нарахування та виплату підприємствами, установами, організаціями заробітної плати (доходу) у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або з інших незалежних від застрахованої особи обставин.

З аналізу вказаних норм випливає, що Порядок № 919 застосовується в тому разі якщо пенсія призначається, якщо первинні документи про нарахування та виплату підприємствами, установами, організаціями заробітної плати (доходу втрачені) у звязку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або з інших незалежних від застрахованої особи обставин, за дотримання умов, якщо страховий стаж особи починаючи з 01.07.2000 р. становить менш як 60 місяців та у разі відсутності заробітної плати (доходу) за будь які інші календарні місяці страхового стажу поспіль незалежно від перерв до 01.07.2000 р.

Судом встановлено, що при призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" позивачем надано довідку про заробітну плату № 18 від 18.03.2005 року із розшифруванням за 1980 рік, 1982- 1984 роки, за січень - березень 1985 року, листопад -грудень 1986 року та за січень - вересень 1987 року (а.с.9).

Із матеріалів справи вбачається, що оскільки у довідці про заробітну плату Філії "Калуський райавтодор" № 18 від 18.03.2005 року вказано, що архівні дані про заробіток за 1981 рік відсутні, внаслідок чого, відповідачем заробітну плату за цей період враховано в нульовому значенні.

У позовній заяві позивач посилається на можливість здійснення перерахунку пенсії на підставі п.3 Порядку № 919, а саме у випадку повної втрати первинних документів про нарахування та виплату підприємствами, установами, організаціями заробітної плати за відповідний період заробітна плата визначається за відповідною професією (посадою) на зазначеному підприємстві, установі, організації за календарний рік, що передує року, з якого призначається пенсія.

Однак, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ця постанова не може бути застосована при перерахунку пенсії позивачу, оскільки пенсія йому вже призначена, а цей Порядок встановлює механізм визначення заробітної плати (доходу) для призначення пенсії застрахованої особи, страховий стаж якої починаючи з 1 липня 2000 р. та становить менш як 60 місяців, за основним місцем роботи за період страхового стажу до 1 липня 2000 р., за умови відсутності заробітної плати (доходу) за будь-які інші 60 календарних місяців страхового стажу підряд незалежно від перерв до 1 липня 2000 р. у разі втрати первинних документів про нарахування та виплату підприємствами, установами, організаціями заробітної плати (доходу) у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або з інших незалежних від застрахованої особи обставин.

Суд звертає увагу на ту обставину, що оскільки позивач до 01.07.2000 р. має відомості стосовно заробітної плати більше ніж за 60 календарних місяців страхового стажу, то вказана обставина виключає можливість застосування Порядку № 919 до спірних правовідносин.

Щодо зобов`язання відповідача визначити заробітну плату позивача за період з 01.01.1981 року по 31.12.1981 року за відповідною професією (посадою) у відповідній галузі, за календарний рік, що передує 1981 року, суд зазначає, що у відповідності до Порядку № 919 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області вказаними повноваженнями не наділене оскільки визначає заробітну плату згідно довідок, водночас, повноваження щодо видачі довідок надані підприємствам, установам, організаціям де працювала особа, або їх правонаступникам, а у разі ліквідації останніх та не передання документів до органу вищого рівня або архівним установам, такі повноваження надані управлінням праці та соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та Севастополі держадміністрацій, структурним підроділам з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах рад.

Згідно із нормами частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, заявлені позивачем позовні вимоги є обґрунтованими частково, внаслідок чого, відповідно, адміністративний позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 3 статті 139 цього Кодексу при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи те, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення частково, позивач, згідно квитанції від 25.08.2020 року підтвердив сплату судового збору на суму 840,80 гривень, за подання даного адміністративного позову, суд робить висновок про стягнення, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області сплачений судовий збір в розмірі 420,40 гривень

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задоволити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) період роботи з 01.01.1981 року по 31.12.1981 року у в/о "Львівшляхбудматеріали".

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до задоволених вимог стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач:

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018).

Суддя Панікар І.В.