Справа № 520/6586/2020
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

26 жовтня 2020 року № 520/6586/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зоркіної Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Концерну "Військторгсервіс" в особі філії "Східна" Концерну "Військторгсервіс" (вул. Переможців, буд. 6-А,м. Харків, 61034, ) до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вул. Москалівська, буд. 58, м. Харків, 61004, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

установив:

Позивач звернувся до суду зазначеним адміністративним позовом, у якому просить суд визнати протиправними дії та скасувати постанову про накладення штрафу по справі від 12.05.2020 по справі 552/3667/19

Ухвалою від 26.05.2020 адміністративний позов залишено без руху та ухвалою від 25.08.2020 після усунення недоліків позовної заяви у справі відкрито провадження.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постанова про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. винесена необґрунтовано без урахування усіх обставин у справі, в тому числі оскарження рішення суду в касаційному порядку.

Сторони в судове засідання не прибули, про розгляд справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Згідно з частиною дев`ятою ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини четвертої ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи у порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними у матеріалах справи доказами.

Розглянувши документи надані сторонами, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Київського районного суду міста Полтави від 18.11.2019 у справі 522/3667/19 у справі за позовом ОСОБА_1 до філії «Східна» Концерну «Військторгсервіс», філії «Військторг» Концерну «Військторгсервіс» про встановлення факту перебування у трудових відносинах встановлено факт трудових відносин ОСОБА_1 з філією «Східна» Концерну «Військторгсервіс» та роботи на посаді начальника дільниці № 3 (м. Полтава) філії «Східна» Концерну «Військторгсервіс» в період з 01 січня 2018 року й по теперішній час; зобов`язано начальника філії «Східна» Концерну «Військторгсервіс» внести до трудової книжки ОСОБА_1 запис про прийняття на роботу на посаду начальника дільниці № 3 (м. Полтава) філії «Східна» Концерну «Військторгсервіс» з 01.01.2018 року; поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника дільниці №3 (м. Полтава) філії «Східна» Концерну «Військторгсервіс».

Постановою Полтавського апеляційного суду від 17.03.2020 апеляційна скарга філії «Східна» Концерну «Військторгсервіс» на рішення Київського районного суду м.Полтави від 18.11.2019 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

31.03.2020 у справі видано виконавчий лист.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 15.04.2020 ВП 61770507 відкрито виконавче провадження щодо поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника дільниці №3 (м. Полтава) філії «Східна» Концерну «Військторгсервіс» та надано відповідачу строк для добровільного виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

Внаслідок невиконання рішення суду 12.05.2020 державним виконавцем винесено постанову ВП № 61770507 про накладення на позивача штрафу у розмірі 5100.00 грн. в порядку ст.63, 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 2 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною першою ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно ч. 1 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст.65 Закону України "Про виконавче провадження", рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному ст.63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Так, згідно вимог ст.63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність

Згідно ч.4ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Як встановлено судом рішення суду про зобов`язання поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника дільниці №3 (м. Полтава) філії «Східна» Концерну «Військторгсервіс» позивачем на момент винесення постанови про накладення штрафу не виконано та відповідного наказу про поновлення на займаній посаді не винесено.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника-фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника-юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи суд зауважує, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Водночас обов`язковою умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин.

Отже, приймаючи рішення про накладення на боржника штрафу відповідно до ч. 1 ст.75 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний з`ясувати чи вжито боржником дії щодо виконання рішення суду та чи існують поважні причини, які унеможливлюють його виконання.

В залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим. Отже, лише невиконання боржником рішення суду без поважних на те причин тягне за собою певні наслідки, встановлені приписами Закону України "Про виконавче провадження".

Поважними, в розумінні вищезазначених норм можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 15.05.2020 у справі № 812/1813/18, від 21.05.2020 у справі № 310/6910/16-а та від 19.02.2020 у справі № 821/1491/17.

Підставою, яка унеможливлює виконання зазначеного рішення, вказані поважні причини, а саме оскарження рішень судів в касаційному порядку.

Суд зазначає, що ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.09.2020 Концерну « Військторгсервіс» в особі філії « Східна» Концерну « Військторгсервіс» відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення дії оскаржуваних судових рішень у справі 552/3667/19

За приписами ст. 384 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Крім того на момент винесення оскаржуваного рішення, судом не встановлено наявності підстав визначених ст.34 Закону України "Про виконавче провадження" для обов`язкового зупинення виконавчих дій при внесенні касаційної скарги.

Матеріалами справи не встановлено та позивачем не доведено, що Концерном « Військторгсервіс» в особі філії « Східна» Концерну « Військторгсервіс» вчинено необхідні дії на виконання судового рішення.

Невиконання судових рішень на користь заявників неодноразово було предметом розгляду Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (п. 40) від 19.03.1997 р. Європейський Суд зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21.02.1975 р.). Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Крім того, у рішенні у справі «Піалопулос та інші проти Греції» від 15.03.2001 р. Європейський Суд зазначив, що якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс. У рішенні по справі «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002 р. Європейський Суд зауважив, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а тому повинно відповідати вимогам, вміщеним у статті 6 Конвенції. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції.

Посилання позивача на відсутність посади, суд не приймає до уваги, оскільки, по-перше, ця обставина не може вважатись поважною для невиконання рішення суду, а по-друге, докази неможливості створення такої посади, суду не надані.

Відповідно до частини першої ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ст. 90 КАС України).

Таким чином, зважаючи на викладене у сукупності, а також приймаючи до уваги те, що, за висновком суду, відповідач діяв в межах повноважень передбачених чинним законодавством України, у суду відсутні правові підстави для скасування постанови від 20.11.2019 у виконавчому провадженні №59565878 про накладення штрафу.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд виходить з того, що за обставин необґрунтованості заявлених позивачем вимог, відсутності витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, підстави для розподілу відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2,77,139, 242-246,255,287 КАС України, суд

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.272 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. 287,293,296-297 КАС України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 26.10.2020

Суддя Зоркіна Ю.В.