Справа № 640/25836/19
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Кучми А.Ю., Бєлової Л.В.

за участю секретаря Юрковець А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вініл" та Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптилат" до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною постанови, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптилат" з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправним постанови про перевірку виконавчого провадження від 05.12.2019 р., в якому просило суд:

-визнати протиправною та скасувати постанову від 05.12.2019 року заступника директора департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень департаменту

державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Р.Ю. Озадовського, винесену за результатами здійсненої перевірки законності дотримання державним виконавцем вимог чинного законодавства України при виконанні виконавчого провадження №48199893.

- зобов`язати відділ примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області та державного виконавця, який здійснює примусове виконання виконавчого листа № 2к-2/10 від 18 грудня 2014 року, що виданий Бабушкінським районним судом міста Дніпропетровська, передати матеріали виконавчого провадження № 48199893 до відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

- зобов`язати відділ примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та державного виконавця, який здійснюватиме примусове виконання виконавчого листа № 2к-2/10 від 18 грудня 2014 року, що виданий Бабушкінським районним судом міста Дніпропетровська, поновити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 48199893, поновити арешт майна боржника (Товариства з обмеженою відповідальністю "Вініл" ) згідно постанови № 48199893 від 26.11.2019 року та поновити арешт коштів боржника (Товариства з обмеженою відповідальністю "Вініл" ) № 48199893 згідно постанови від 25.11.2019 року.

- судові витрати присудити на користь позивача.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 квітня 2020року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасувати постанову від 05.12.2019 року заступника директора департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Озадовського Р.Ю., винесену за результатами здійсненої перевірки законності дотримання державним виконавцем вимог чинного законодавства України при виконанні виконавчого провадження №48199893.

Зобов`язано відділ примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області та державного виконавця, який здійснює примусове виконання виконавчого листа № 2к-2/10 від 18 грудня 2014 року, що виданий Бабушкінським районним судом міста Дніпропетровська, передати матеріали виконавчого провадження № 48199893 до відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вініл" та Міністерство юстиції України подали апеляційні скарги, в якіх просили скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 05.12.2019 року, заступник директора департаменту - начальник відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Р.Ю. Озадовський за результатами здійсненої перевірки законності дотримання державним виконавцем вимог чинного законодавства України при виконанні виконавчого провадження № 48199893 виніс постанову, якою постановив:

1.Визнати постанову про поновлення вчинення виконавчих дій № 48199893 від 25.11.2019 року, постанову про арешт майна боржника (Товариства з обмеженою відповідальністю "Вініл" ) № 48199893 від 26.11.2019 року та постанову про арешт коштів боржника (Товариства з обмеженою відповідальністю "Вініл" ) №48199893 від 25.11.2019 року такими, що винесені передчасно та з порушенням Закону України "Про виконавче провадження".

2.Скасувати постанову про арешт майна боржника (Товариства з обмеженою відповідальністю "Вініл" ) № 48199893 від 26.11.2019 року.

3.Скасувати постанову про арешт коштів боржника (Товариства з обмеженою відповідальністю "Вініл" ) № 48199893 від 25.11.2019 року.

4.Скасувати постанову про поновлення вчинення виконавчих дій № 48199893 від 25.11.2019 р.

5. Зобов`язати державного виконавця передати матеріали виконавчого провадження № 48199893 з відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України до відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області.

Позивач не погоджуючись з постановою департаменту від 05.12.2019, звернувся до суду з даним позовом.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку колегія суддів доходить наступних висновків.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначено у ст.287 КАС України, в силу вимог ч.1 якої учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Сукупність дій органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і які проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, іншими законами та нормативно-правовими актами, які підлягають примусовому виконанню визначаються Законом України "Про виконавче провадження", відповідно до ст.1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (надалі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З системного аналізу наведених норм вбачається, що розгляд судом вимог про оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби є за своєю правовою суттю формою судового контролю за виконанням постановленого судового акта, а відтак, має здійснюватись саме тим судом, котрий постановив рішення по справі та видав виконавчий лист. Виходячи із суб`єктивного складу сторін та предмету спору, даний спір, який виник між позивачем та органом ДВС не належить до юрисдикції адміністративного суду та такий спір необхідно розглядати в порядку цивільного судочинства, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові спори про оскарження рішень, дій або бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов суду у цивільних справах.

Частинами 1, 2 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (який набрав чинності 05 жовтня 2016 року) передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З положень наведених норм законодавства чітко слідує, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до адміністративного суду лише в разі відсутності іншого порядку судового оскарження.

В той же час, нормами ч.1 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" чітко передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом..

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення та дії начальника відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Озадовського Р.Ю., а саме щодо винесення постанови про перевірку виконавчого провадження ВП №48199893 у рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2к-2/10 виданого 18.12.2014 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська.

З наведеного вбачається, що у спірних правовідносинах оскарження позивачем дій та рішень начальника відділу примусового вимокнная рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Озадовського Р.Ю. при виконанні рішення суду, ухваленого за правилами ЦПК України, повинно здійснюватися шляхом подання скарги до суду, який видав виконавчий документ, за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Таким чином, суд першої інстанції не врахував, що спірні правовідносини не належать до юрисдикції адміністративного суду та розглянув справу за правилами адміністративного судочинства.

Подібного висновку дійшла Велика Палата Верховного суду в постанові від 11.12.2019 у спарві № 761/38689/15-ц, а саме:

« Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, насамперед цивільних, господарських та адміністративних між собою. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими та іншими нормативно-правовими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

За приписами частини четвертої статті 82 Закону про ВП рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до статті 383 ЦПК України 2 сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із частиною другою статті 384 ЦПК України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, установленими статтею 386 ЦПК України , за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби (далі - ДВС), рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 387 ЦПК України ).

Отже, як право на звернення зі скаргою, так і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов`язані з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України, та його примусовим виконанням, яке вчиняється відповідним відділом ДВС.

У пункті 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - КАС України ) зазначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України ).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Частиною першою статті 181 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Зазначена норма є загальною і стосується усіх випадків оскарження рішень, дій чи бездіяльність відділу ДВС, крім тих, що передбачені прямо в окремому законі.

Оскільки порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС, вчинених на виконання судових рішень, постановлених у порядку цивільного судочинства, передбачено у ЦПК України , у таких випадках виключається адміністративна юрисдикція.»

Частиною 1 ст.319 КАС України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Щодо посилань апелянта на наявність передбачених п.8 ч.1 ст.238 КАС України підстав для закриття провадження у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

З аналізу наведеної норми вбачається, що вона підлягає застосуванню у випадку, коли суб`єкт владних повноважень погодився з допущеними ним порушеннями та такі порушення були виправлені ним самостійно за власною ініціативою, що призвело до повного відновлення законних прав та інтересів позивача без необхідності визнавати протиправними рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, за наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить висновку щодо наявності підстав для закриття провадження у даній справі, передбачених п.1 ч.1 ст.238 КАС України, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Приймаючи до уваги, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права в частині розгляду справи з порушенням правил юрисдикційної підсудності, колегія суддів доходить висновку що у відповідності до ч.1 ст.319 КАС України апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 29 квітня 2020 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України, роз`яснивши позивачу його право на звернення з позовом до суду цивільної юрисдикції, який видав виконавчий лист, а саме до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

Керуючись статтями 33, 34, 243, 310, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вініл" та Міністерства юстиції України - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 квітня 2020 року - скасувати.

Провадження у справі закрити.

Роз`яснити позивачу, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді А.Ю. Кучма

Л.В. Бєлова

Повний текст постанови складено 20 жовтня 2020 року.