Справа № 320/5373/19
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2020-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5373/19 Головуючий у 1 інстанції - Журавель В.О.
Суддя-доповідач - Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

за участю секретаря Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06.07.2020 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправним та скасування пункту наказу, про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі, виплату середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати пункт 1 наказу № 2091 від 24.09.2019 Головного управління Національної поліції у Київський області про накладання дисциплінарних стягнень в частині ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ № 505 о/с від 30.09.2019 по особовому складу Головного управління Національної поліції у Київський області про звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 ;

- поновити на службі в поліції на посаді начальника сектора реагування патрульної поліції № 4 Вишнівського ВП Києво-Святошинського ВП Головного управління Національної поліції у Київський області ОСОБА_1 з 30.09.2019;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на службі в поліції на посаді начальника сектора реагування патрульної поліції № 4 Вишнівського ВП Києво-Святошинського ВП Головного управління Національної поліції у Київський області ОСОБА_1 з 30.09.2019;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Київський області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середньомісячне грошове забезпечення за всі місяці вимушеного прогулу;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середньомісячного грошового забезпечення за всі місяці вимушеного прогулу - в розмірі одного місячного грошового забезпечення.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06.07.2020 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Національної поліції в Київській області звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 18.05.2018 наказом відповідача № 268 о/с по особовому складу капітана поліції ОСОБА_1 призначено начальником сектору реагування патрульної поліції № 4 Вишнівського відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції, установивши йому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 посадовий оклад у розмірі 2 950 грн., та звільнивши з посади начальника сектору реагування патрульної поліції № 1 цього ж відділу поліції.

19.09.2019 до відповідача надійшла інформація про те, що працівниками УІОС ДКЗ Національної поліції України було задокументовано факт можливого отримання неправомірної вигоди начальником сектору реагування патрульної поліції № 4 Вишнівського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_1 , інспектором сектору реагування патрульної поліції № 1 Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 та поліцейським сектору реагування патрульної поліції № 4 Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області старшим сержантом поліції ОСОБА_3 .

Ця подія зареєстрована до ЖЄО Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області за № 45872 від 19.09.2019.

20.09.2019 відповідачем видано наказ № 2052, яким призначено службове розслідування за фактом можливого отримання неправомірної грошової вигоди працівниками сектору реагування патрульної поліції Києво-Святошинського району ВП ГУНП в Київській області від громадянина ОСОБА_4

23.09.2019 відповідачем складено висновок службового розслідування за фактом можливого отримання неправомірної грошової вигоди працівниками СРПП Києво-Святошиснького ВП ГУНП в Київській області від громадянина ОСОБА_4 .

За висновками службового розслідування встановлено, що 19.09.2019 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - водій на службовому автомобілі марки «Toyota Prius» номерний знак НОМЕР_1 (на синьому фоні) заступили на службу по здійсненню превентивних заходів та дотримання Правил дорожнього руху та законності на території Києво-Святошинського району Київської області.

Цього ж дня відповідно до наказу Національної поліції України від 17.09.2019 № 927 «Про проведення відпрацювання органів та підрозділів Національної поліції України» мобільною групою УОІС ДКЗ Національної поліції України здійснено перевірку організації несення служби окремими нарядами поліції на території Києво-Святошинського району Київської області. Під час цієї перевірки працівниками УІОС ДКЗ Національної поліції України виявлено групу реагування патрульної поліції Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області у складі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які на службовому автомобілі марки «Toyota Prius» номерний знак НОМЕР_1 здійснювали превентивні заходи у м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області.

Зазначеними працівниками по вул. Київській у м. Вишневе було здійснено зупинку автомобіля марки «Mercedes» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням гр. ОСОБА_4 , який після спілкування з поліцейськими сів до свого автомобіля та поїхав.

Працівниками УІОС ДКЗ Національної поліції України було здійснено зупинку ОСОБА_4 , який повідомив, що надав ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 3 000 гривень, купюрами 500 грн. - 2 шт. та 200 грн. - 10 шт., за непритягнення його до відповідальності за підробку «VIN-коду» у належному йому на праві користування автомобілі «Mercedes» номер НОМЕР_2 . Після цього наряд групи реагування патрульної поліції Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області працівниками УІОС ДКЗ НП України було виявлено та обмежено у пересуванні на АЗС «KLO» за адресою: вул. Київська, 11-А, м. Вишневе, Києво-Святотошинського району, Київської області.

На місце події працівниками УІОС ДКЗ НП України з метою проведення всіх необхідних першочергових слідчих дій було викликано працівників Київського обласного управління ДВБ НП України, слідчо-оперативну групу та керівництво Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області.

Під час проведення огляду службового автомобіля марки «Toyota Prius» і особистого огляду ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначених грошових коштів виявлено не було. Автомобіль «Mercedes» номерний знак НОМЕР_2 направлено до Територіального сервісного центру № 3246 для перевірки факту підробки «VIN-коду».

Під час зазначеної події ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували на службі, у однострої, з вогнепальною зброєю.

У ході проведення службового розслідування громадянин ОСОБА_4 надав пояснення, в яких підтвердив факт надання неправомірної вигоди працівникам поліції у розмірі 3 000 грн. Під час надання пояснення ОСОБА_4 надав фотознімки працівника поліції, якому надав неправомірну грошову вигоду. На фото зображено ОСОБА_4 , який з його слів передає грошові кошти ОСОБА_1 . Опитана сестра ОСОБА_4 - громадянка ОСОБА_5 підтвердила, що саме вона здійснювала фотографування ОСОБА_4 , який поніс грошові кошти поліцейським.

У ході службового розслідування у своїх поясненнях ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 підтвердили наявність підстав для зупинки автомобіля ОСОБА_4 та заперечили факт отримання він нього неправомірної вигоди.

Службовим розслідуванням також встановлено, що під час спілкування зазначених поліцейських із ОСОБА_4 відеозапис на їх нагрудні камери не проводився, будь-які матеріли ними не складалися, відповідні відомості про зупинку автомобіля не робилися. ОСОБА_1 та ОСОБА_6 перебували без бронежилетів, без головних уборів, чим порушили вимоги пункту 12 розділу XIII Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України.

Про обставини події було негайно повідомлено керівництво ДКЗ, ДВБ Національної поліції України.

Службовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 отримав під особистий підпис службовий планшет та нагрудну камеру, яка за весь час роботи наряду не вмикалась, чим було порушено вимоги пунктів 5 та 6 розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18 грудня 2018 року № 1026, «включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

24.09.2019 за результатами службового розслідування відповідачем видано наказ №2091 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області».

Відповідно до пункту 1 цього наказу за порушення службової дисципліни, яке виявилось у порушенні вимог статті 3, пункту 1 статті 8, пункту 3 статті 11, підпункту 1, 2 та 3 пункту 1 статті 18, статей 35 та 64 Закону України «Про національну поліцію», статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України», затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15 березня 2018 р. за №2337-VIII, правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 9 листопада 2016 р. № 1179, пунктів 5 та 6 розділу Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18 грудня 2018 р. № 1026, пункту 12 розділу ХІІІ Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 16 лютого 2018 р. № 111, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28.03.2018 за № 371/31823, що виразилося у незаконній зупинці автомобіля марки «Mercedes», номерний знак НОМЕР_2 , перебування на чергуванні без засобів індивідуального захисту (бронежилета), перебування на чергуванні із виключеним портативним відеореєстратором, проявленим нещирості під час проведення службового розслідування, начальника сектора реагування патрульної поліції № 4 Вишнівського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

30.09.2019 наказом відповідача № 505 о/с (по особовому складу) капітана поліції ОСОБА_1 , начальника сектору реагування патрульної поліції № 4 Вишнівського відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції звільнено зі служби за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Не погоджуючись з оскаржуваними наказами щодо звільнення, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що висновки службового розслідування є необґрунтованими та непідтвердженими належними доказами та фактами, що свідчить про протиправність прийнятих на його підставі спірних наказів, у зв`язку із чим необхідно поновити ОСОБА_1 на посаді начальника сектора реагування патрульної поліції № 4 Вишнівського ВП Києво-Святошинського ВП Головного управління Національної поліції у Київський області та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі.

Колегія суддів вважає доводи апелянта необґрунтованими та погоджується з рішенням суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимогами ст. 3 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 18 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Статтею 1 Закону № 580-VIII визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до вимог ст. 7 Закону № 580-VIII службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Вимогами ст. 5 Закону № 580-VIII встановлено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно зі ст. 14 Закону № 3460-IV з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Наказом МВС від 09.11.2016 № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (Правила № 1179), які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей. Абзацом 2 пункту 1 розділу 1 Правил № 1179 передбачено, що ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Відповідно до вимог пунктів 1, 3 розділу 4 Правил № 1179 поліцейський виконує свої службові обов`язки в тісній співпраці та взаємодії з населенням, територіальними громадами та громадськими об`єднаннями на засадах партнерства і спрямовує свою діяльність на задоволення їхніх потреб. За будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

Відповідно до вимог частини 1 статті 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Частиною 2 статті 19 Закону № 580-VIII встановлено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» від 15.03.2018 № 2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут Національної поліції України).

Відповідно до вимог статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Згідно з вимогами частини 1 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (частина 2 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Відповідно до вимог частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Частинами першою-четвертою статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою (частина 6 статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (частина 10 статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Колегія суддів зауважує, що до позивача застосовано найсуворіший вид дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції, у зв`язку з чим службове розслідування повинно встановити наявність підстав для такого стягнення.

Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування.

За рішенням керівника, який призначив службове розслідування, розгляд справи може здійснюватися дисциплінарною комісією у відкритому засіданні. У такому разі поліцейський, який притягається до відповідальності, у письмовій формі не пізніше ніж за три дні повідомляється про час, дату та місце розгляду справи дисциплінарною комісією (частина 10 статті 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1355/32807 (далі - Порядок № 893).

Відповідно до вимог пункту першого розділу ІІ Порядку № 893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків (пункт перший розділу V Порядку №893).

Згідно з вимогами пунктами 1 та 2 розділу VI Порядку №893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Отже, об`єктивне службове розслідування обов`язково повинно передувати звільненню, якщо поліцейського звільняють у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Службове розслідування має бути проведене із збиранням, перевіркою та оцінкою матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку.

Частиною 1 статті 77 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Як уже було зазначено вище, 24.09.2019 за результатами службового розслідування відповідачем видано спірний наказ № 2091 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області». Водночас, в описовій частині наказу не зазначено ні жодних обставин вчинення позивачем дисциплінарного правопорушення, ні жодних конкретних підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

При цьому, в описовій частині наказу № 2091 зазначалося про надходження інформації про те, що працівниками УОІС ДКЗ Національної поліції України задокументовано факт отримання можливої неправомірної вигоди позивачем та іншими працівниками поліції, тоді як фактично цим наказом позивача притягнуто до відповідальності не за отримання неправомірної вигоди (з якого починалося службове розслідування), а за незаконну зупинку автомобіля «Mercedes» номерний знак НОМЕР_2 , за перебування на чергуванні без засобів індивідуального захисту (бронежилета), за перебування на чергуванні із виключеним портативним відеореєстратором та за прояв нещирості під час проведення службового розслідування.

Судом першої інстанції було встановлено, що кримінальне провадження за фактом отримання неправомірної вигоди поліцейськими не порушувалося і матеріали щодо вказаної події до відповідних компетентних органів від ГУ НП в Київській області не направлялися.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що інші поліцейські, які входили до складу патруля, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за повідомленням відповідача зі служби в поліції не звільнені, кримінальне провадження щодо них не відкрито, їх притягнуто до менш суворих, ніж у позивача, видів дисциплінарної відповідальності.

При цьому, незважаючи на зазначення в описовій частині спірного наказу про можливий факт отримання неправомірної вигоди, саме цей факт не було зазначено підставою для звільнення позивача.

В цей же час, у спірному наказі надано чіткий опис порушень, які вчинив позивач:

1) порушення, що виразилося у незаконній зупинці автомобіля марки «Mercedes», номерний знак НОМЕР_2 ,

2) перебування на чергуванні без засобів індивідуального захисту (бронежилета),

3) перебування на чергуванні із виключеним портативним відеореєстратором,

4) прояв нещирості під час проведення службового розслідування.

Щодо незаконної зупинки автомобіля марки «Mercedes» номерний знак № НОМЕР_2 колегія суддів зазначає наступне.

19.09.2019 відповідно до книги нарядів Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - водій заступили на службу по здійсненню превентивних заходів та дотримання Правил дорожнього руху та законності на території Києво-Святошинського району Київської області.

Службовим розслідуванням встановлено, що автомобіль марки «Mercedes» номерний знак НОМЕР_2 зупинив патрульний поліцейський ОСОБА_3., оскільки за даними перевірки номеру автомобіля визначив відсутність страхового поліса. У подальшому, ним був оглянутий автомобіль та визначено значну потертість «VIN-кода». Водію було повідомлено, що за таких обставини автомобіль буде вилучатися з постановкою на штраф-площадку.

Це означає, що зупинку автомобіля здійснив ОСОБА_3 , який входив до складу патруля. При цьому, як вірно було встановлено судом першої інстанції, позивач не входив до складу патруля, а був відповідальним по територіальному підрозділу поліції. Факт здійснення зупинки автомобіля саме ОСОБА_3 встановлено службовим розслідуванням і цей факт відповідач не заперечує. При цьому, поліцейські ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не були підлеглими позивача в повсякденній діяльності.

За таких обставин, висновки службового розслідування в цій частині, які покладено в основу спірного наказу, щодо незаконної зупинки автомобіля марки «Mercedes» номерний знак № НОМЕР_2 не мають відношення до позивача, а стосуються іншої особи - ОСОБА_3 , отже є помилковими і не можуть бути зазначені в наказі як підстава для звільнення позивача.

Щодо перебування позивача на чергуванні без засобів індивідуального захисту (бронежилету) та перебування позивача на чергуванні із виключеним портативним відеореєстратором, колегія суддів зазначає наступне.

Як вже зазначалось вище, позивач не є особою, яка входила до складу патруля, а був відповідальним по підрозділу, з обсягом службових обов`язків відповідальної особи, діяльність якої не потребує носіння відеореєстратора та бронежилета.

Службовим розслідуванням встановлено, що відеореєстратор на час чергування в патрулі від органу поліції отримував лише поліцейський ОСОБА_3 . Службовим розслідуванням не встановлено факт видачі позивачу на час чергування відеореєстратора чи бронежилета та не встановлено обов`язку позивача як відповідального по підрозділу отримати відеореєстратор та бронежилет. Отже, відповідачем не забезпечено позивача вказаним спорядженням та технічними засобами, що унеможливлює визнання за ним порушення обов`язку щодо їх використання.

Крім того, відповідачем на обґрунтування своєї позиції щодо вчинених позивачем порушень не наведено норми нормативно-правового акта, які б визначили відповідальній особі саме таку екіпіровку для носіння під час служби.

За таких обставин, висновки службового розслідування в цій частині, які покладено в основу спірного наказу, щодо відсутності бронежилета, відеореєстратора є помилковими і не можуть бути зазначені та використані в наказі як підстава для звільнення позивача.

Щодо прояву нещирості під час проведення службового розслідування, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 63 Конституції України особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.

У ході службового розслідування позивачем надано пояснення, відомості про ухилення позивача від проведення службового розслідування чи вчинення дій, які б свідчили про намагання зашкодити його проведенню, у справі відсутні і відповідачем такі дії не доведені.

При цьому, використані у службовому розслідуванні та у спірному наказі фрази про нещирість позивача під час проведення службового розслідування є формальними, не містять посилання на жоден конкретний факт, а таке використання загальних фраз свідчить про недоведеність наведених тверджень, а тому ці висновки відповідача ґрунтуються лише на припущеннях і з цих підстав до уваги взяті бути не можуть.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що жоден факт, покладений в основу спірного наказу, не підтверджений.

За таких обставин, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за наслідками службового розслідування ні у висновку, ні у спірних наказах не вказано про відповідність запропонованого дисциплінарного стягнення характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини позивача, не встановлено факт вчинення дисциплінарного проступку, не враховано характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, попередню поведінку позивача та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

При цьому, оскільки висновок службового розслідування та прийнятий на його підставі наказ від 24.09.2019 № 2091 про притягнення до дисциплінарної відповідальності тягне за собою правові наслідки у вигляді звільнення особи зі служби, таке рішення, незалежно від форми його оформлення, повинно бути мотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що мали вплив на його прийняття.

Зазначене вбачається також і з огляду на те, що ст. 13 Дисциплінарного статуту, передбачено 8 видів дисциплінарних стягнень, останній і найтяжчим з яких є звільнення з поліції.

Частиною 3 ст. 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Звільнення із служби в поліції, як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Так, дійсно визначення виду стягнення належить до дискреційних повноважень, однак таке рішення повинно бути певним чином обґрунтовано.

Із урахування наведеного, колегія суддів вважає, що позовна вимога про визнання протиправним та скасування пункту 1 наказу № 2091 від 24.09.2019 Головного управління Національної поліції у Київський області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області» в частині ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу № 505 о/с від 30.09.2019 по особовому складу Головного управління Національної поліції у Київський області про звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 колегія суддів зазначає наступне.

Наказ № 505 о/с від 30.09.2019 по особовому складу Головного управління Національної поліції у Київський області про звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 був прийнятий на реалізацію наказу відповідача від 24.09.2019 № 2091 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області».

Колегія суддів вважає, що оскільки вище встановлено протиправність пункту 1 наказу відповідача від 24.09.2019 № 2091 в частині, яка стосується позивача, то суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що наказ № 505 о/с від 30.09.2019 по особовому складу Головного управління Національної поліції у Київський області про звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 також є необґрунтованим та підлягає скасуванню як похідна вимога.

Щодо поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді начальника сектора реагування патрульної поліції №4 Вишнівського ВП Києво-Святошинського ВП Головного управління Національної поліції у Київський області з 30.09.2019, колегія суддів зазначає наступне.

У силу вимог ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відтак, протиправність пункту 1 наказу № 2091 від 24.09.2019 Головного управління Національної поліції у Київський області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області» в частині ОСОБА_1 та наказу № 505 о/с від 30.09.2019 по особовому складу Головного управління Національної поліції у Київський області про звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 вказує на необхідність поновлення позивача на посаді начальника сектора реагування патрульної поліції № 4 Вишнівського ВП Києво-Святошинського ВП Головного управління Національної поліції у Київський області з 01.10.2019 (наступний день за днем звільнення позивача зі служби в поліції).

У відповідності до положень ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

З аналізу наведеного законодавства вбачається, що суд виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у разі якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника.

При визначенні розміру грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, колегія суддів виходить з того, що при обчисленні належної до виплати суми застосовуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (надалі - Порядок № 100).

Так, згідно з вимогами п. 2 Порядку № 100 обчислення середньомісячної заробітної плати здійснюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до п. 5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до довідки про доходи позивача, виданої відповідачем, грошове забезпечення за останні два календарні місяці перед звільненням позивача, за липень 2019 року (12 922 грн. 91 коп.) та серпень 2019 року (12 922 грн. 95 коп).

Виходячи з наведених величин, необхідно зобов`язати Головне управління Національної поліції у Київський області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середньомісячне грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 01.10.2019 по дату фактичного поновлення на посаді.

Щодо позовних вимог про допущення негайного виконання рішення суду в частині поновлення на службі в поліції на посаді начальника сектора реагування патрульної поліції № 4 Вишнівського ВП Києво-Святошинського ВП Головного управління Національної поліції у Київський області ОСОБА_1, колегія суддів зазначає наступне.

Вимогами п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС України передбачено, що негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про необхідність звернення постанови суду до негайного виконання в частині поновлення на службі в поліції на посаді начальника сектора реагування патрульної поліції № 4 Вишнівського ВП Києво-Святошинського ВП Головного управління Національної поліції у Київський області ОСОБА_1 з 01.10.2019.

Щодо позовної вимоги про допущення негайного виконання рішення суду в частині стягнення на користь позивача середньомісячного грошового забезпечення за всі місяці вимушеного прогулу - в розмірі одного місячного грошового забезпечення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

За таких обставин, відповідач повинен допустити негайне виконання рішення суду в частині нарахування і виплати позивачу середньомісячного грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу - в межах одного місячного грошового забезпечення.

При цьому, колегія суддів зауважує, що доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Також, надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія також враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належні докази, що підтверджують факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 06.07.2020 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 20.10.2020.