Справа № 520/9859/19
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2020-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 р.Справа № 520/9859/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Русанової В.Б. ,

за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.01.2020 року (суддя Мінаєва К.В.; м. Харків; повний текст рішення складено 27.01.2020) по справі № 520/9859/19

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради, треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради (далі також - відповідач), треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просила суд:

- визнати рішення Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради від 12 вересня 2019 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 - протиправним та скасувати його;

- зобов`язати Департамент реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради зареєструвати ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- стягнути з Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради судові витрати у розмірі 8768,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідачем протиправно відмовлено в реєстрації місця проживання, посилаючись на абз. 2 п. 11 Правил реєстрації місця проживання, у зв`язку з тим, що не подано необхідної інформації - відсутня згода співвласників житла на реєстрацію місця проживання особи. Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача, зазначає, що нею отримано згоду єдиного власника цього житлового приміщення ОСОБА_2 .

Відповідач у відзиві зазначив, що об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за трьома співвласниками на праві спільної часткової власності. Проте, позивачем в заяві про реєстрацію місця проживання надано згоду лише одного співвласника. За результатами розгляду заяви позивача відповідачем прийнято рішення про відмову в реєстрації місця проживання у зв`язку з неподанням необхідних документів та інформації, а саме: відсутня згода власника/співвласників житла. Отже, відповідач вважає, що права позивача не порушені, а позивачем необґрунтовано приховується інформація про осіб, на чиї законні інтереси може вплинути проведення реєстраційних дій відповідачем. У зв`язку з чим відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Від третьої особи - ОСОБА_3 , надійшла заява, в якій зазначила, що кожен зі співвласників квартири, в якій хоче зареєструвати місце проживання позивач, проживає в окремому приміщенні, будь-які спори щодо порядку проживання між співвласниками квартири відсутні. Також зазначила, що проти задоволення вимог ОСОБА_1 не заперечує.

Від третьої особи - ОСОБА_2 , надійшла заява в якій останній зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Третя особа - ОСОБА_4 , своїм правом надання пояснень не скористався.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач зазначає, що відповідачем протиправно відмовлено в реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на абз.2 п.11 Правил реєстрації місця проживання, у зв`язку з тим, що не подано необхідної інформації - відсутня згода співвласників житла на реєстрацію місця проживання особи. Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача, зазначає, що ним отримано згоду єдиного власника цього житлового приміщення ОСОБА_2 .

Відповідачем до суду надано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В обґрунтування відзиву зазначає, що об`єкт нерухомого майна (квартира), право на користування якою заявлене позивачем, зареєстрований за 3-ма співвласниками на праві спільної часткової власності. В той же час, позивачем до заяви про реєстрацію надано згоду лише одного співвласника житла. Відсутність згоди інших співвласників свідчить про неможливість реєстрації за позивачем права користування житлом.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов`язковою, колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.09.2019 позивач звернувся з заявою до Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради (відповідач) про реєстрацію місця проживання громадянки ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.12)

12.09.2019 відповідач надав позивачу роз`яснення підстав відмови у реєстрації місця проживання, посилаючись на абзац 2 пункту 11 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постанов Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 за №207, у зв`язку з тим, що не подано необхідної інформації, а саме: відсутні згода співвласників житла на реєстрацію місця проживання особи. (а.с.13)

Відповідно технічного паспорта на комунальну квартиру АДРЕСА_2 , виданого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 25.04.2013, власником 29/100 частин зазначена ОСОБА_5 . Технічними характеристиками квартири визначено, що вона складається з 6 кімнат загальною площею 103,4 кв.м., житловою площею 74,7 кв.м. (а.с.14)

05.04.2016 укладено договір купівлі-продажу між ОСОБА_6 (продавець) та ОСОБА_3 (покупець). Відповідно даного договору продавець передає у власність, а покупець приймає у власність, належну продавцю на праві спільної часткової власності 41/200 частку комунальної квартири АДРЕСА_2 . Загальна площа комунальної квартири 103,5 кв. м., складається з шести кімнат, житловою площею 74,7 кв.м. (а.с.62-63)

05.04.2016 державним реєстратором приватним нотаріусом Гібадуловою Л.А., за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.04.2016, прийнято рішення №29109901 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме: реєстрацію права власності (форма власності приватна), на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за суб`єктом ОСОБА_3 . (а.с.64)

Відповідно договору міни від 05.04.2016, укладеним між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 з однієї сторони, та ОСОБА_4 з другої сторони, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 передають у власність ОСОБА_4 належні їм на праві спільної часткової власності 16/100 частки комунальної квартири АДРЕСА_2 , в обмін на належну ОСОБА_4 на праві приватної власності електричну духову шкапу Пирамида, модель F42. (а.с.66-67)

05.04.2016 державним реєстратором приватним нотаріусом Гібадуловою Л.А., за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.04.2016, прийнято рішення №29110582 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме: реєстрацію права власності (форма власності приватна), на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за суб`єктом ОСОБА_4 . (а.с.68)

Згідно договору купівлі-продажу від 14.04.2016, який укладено між ОСОБА_6 (діє від імені ОСОБА_8 ) продавець, та ОСОБА_3 (покупець), продавець передає у власність, а покупець приймає у власність належну продавцю на праві спільної часткової власності 41/200 частку комунальної квартири АДРЕСА_2 . (а.с.69-70)

14.04.2016 державним реєстратором приватним нотаріусом Гібадуловою Л.А., за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14.04.2016, прийнято рішення №29256367 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме: реєстрацію права власності (форма власності приватна), на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за суб`єктом ОСОБА_3 . (а.с.71)

29.05.2017 між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено договір міни, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харитоновою Я.М. відповідно до якого ОСОБА_2 набув право власності на 29/1 частин п`ятикімнатної комунальної квартири АДРЕСА_2 , перейменована Межлаука, загальною площ 103,4 кв.м., житловою площею 74,7 кв.м. (а.с.16)

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.05.2017 за №88278860 проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 29/100 частки п`ятикімнатної комунальної квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 103,4 кв.м., житловою площею 74,7 кв.м. (а.с.17)

Також з матеріалів справи судом встановлено, що 15.01.2018 між ОСОБА_2 та Комунальним підприємством «Харківводоканал» укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення за адресою АДРЕСА_1 та відкрито особовий рахунок НОМЕР_1 . (а.с.18-20)

16.01.2018 між ОСОБА_2 та Комунальним підприємством «Комплекс з вивозу побутових відходів» укладено договір про надання послуг з поводження з побутовими відходами за адресою: АДРЕСА_1 та відкрито особовий рахунок НОМЕР_2 . (а.с.21-22)

16.01.2018 між ОСОБА_2 та Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та відкрито особовий рахунок НОМЕР_3 . (а.с.23-25)

Позивач, не погоджуючись з відмовою у проведенні реєстрації з підстав відсутності згоди усіх співвласників житла, звернувся до суду з даним позовом, вважаючи, що власником житлового приміщення є лише ОСОБА_2 , від якого отримано згоду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що при подачі заяви від 12.09.2019 про реєстрацію місця проживання позивачем не було надано документів на підтвердження згоди усіх співвласників житла, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради від 12.09.2019 про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про реєстрацію місця проживання є правомірним.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з таких підстав.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" (надалі також - «Закон») відповідно до Конституції України регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.

Відповідно до статті 2 Закону громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

У статті 3 Закону визначено, що реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Орган реєстрації - це виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Частиною першою статті 6 Закону встановлено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

При цьому частиною третьою статті 6 Закону визначений перелік документів, які особа подає для реєстрації до органу реєстрації, зокрема:

- письмову заяву;

- документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження;

- квитанцію про сплату адміністративного збору;

- документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації;

- військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

Частиною восьмою статті 6 Закону встановлено, що забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших, ніж передбачених цією статтею, документів.

Також статтею 9 Закону визначені підстави для відмови в реєстрації, зокрема, якщо:

- особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію;

- у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними;

- для реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку.

Механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також форми необхідних для цього документів встановлено Правилами реєстрації місця проживання і Порядком передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207 (далі - "Правила").

Відповідно до пункту 1 ці Правила визначають механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлюють форми необхідних для цього документів.

Пунктами 3-4 Правил передбачено, що реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Реєстрація місця проживання/перебування або зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в день подання особою або її представником документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена одночасно із зняттям з попереднього місця проживання.

Відповідно до пункту 8-9 Правил документи для здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи подаються до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) з урахуванням вимог Закону України "Про адміністративні послуги".

Відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - документи, до яких вносяться відомості про місце проживання), а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.

Відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України:

- у вигляді книжечки (зразка 1993 року) - шляхом проставлення в ньому штампа реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 1 або штампа зняття з реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 2;

- у формі картки (зразка 2015 року) - шляхом внесення інформації до безконтактного електронного носія, який імплантовано у такий паспорт, у разі наявності робочих станцій та підключення органу реєстрації до Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр). У разі непідключення органу реєстрації до Реєстру особі видається довідка про реєстрацію або зняття з реєстрації місця проживання, а внесення інформації до безконтактного електронного носія здійснюється територіальним підрозділом ДМС на підставі такої довідки.

Пунктом 11 Правил передбачено, що орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо:

- особа не подала необхідних документів або інформації;

- у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними;

- звернулася особа, яка не досягла 14 років.

Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику.

Рішення про відмову в реєстрації місця проживання з підстави неподання необхідних документів не може бути прийнято у разі проведення державної реєстрації місця проживання новонародженої дитини відповідно до Порядку надання комплексної послуги "е-малятко", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 липня 2019 р. N 691 "Про реалізацію експериментального проекту щодо створення сприятливих умов для реалізації прав дитини".

Згідно з пунктом 18 Правил для реєстрації місця проживання особа або її представник подає:

1) заяву за формами, наведеними відповідно у додатках 6, 7 або 8;

2) документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження. Реєстрація місця проживання дітей, які є іноземцями чи особами без громадянства, здійснюється за умови внесення даних про дітей до посвідки на постійне або тимчасове проживання їх батьків та копії свідоцтва про народження. Документи, видані компетентними органами іноземних держав, підлягають легалізації в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами;

3) квитанцію про сплату адміністративного збору (у разі реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з попереднього місця проживання адміністративний збір стягується лише за одну послугу);

4) документи, що підтверджують:

- право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників);

- право на перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи, - довідка про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи за формою згідно з додатком 9, копія посвідчення про взяття на облік бездомної особи, форма якого затверджується Мінсоцполітики (для осіб, які перебувають на обліку у цих установах або закладах);

- проходження служби у військовій частині, адреса якої зазначається під час реєстрації, - довідка про проходження служби у військовій частині, видана командиром військової частини за формою згідно з додатком 10 (для військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби);

5) військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку);

6) заяву про зняття з реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 11 (у разі здійснення реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з реєстрації попереднього місця проживання).

У разі подання заяви представником особи, крім зазначених документів, додатково подаються:

- документ, що посвідчує особу представника;

- документ, що підтверджує повноваження особи як представника, крім випадків, коли заява подається законними представниками малолітньої дитини - батьками (усиновлювачами).

Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

У разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання особи інші документи.

Відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Судом встановлено, що позивач разом з заявою про реєстрацію місця проживанняза адресою: АДРЕСА_3 , подала квитанцію про сплату адміністративного збору та згоду власника житла ( ОСОБА_2 ). (а.с.12).

Разом з тим, відповідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, сформованого 29.05.2017 р. о 13:28:06 год., об`єкт нерухомого майна (квартири) за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за трьома співвласниками на праві спільної часткової власності, а саме: ОСОБА_5 (29/100 частки), ОСОБА_3 (41/200 частки), ОСОБА_4 (16/100 частки). (а.с.98-101)

На підставі договору міни від 29.05.2017 р., заяви від 29.05.2017 р. №22511852, внесено інформацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 29.05.2017 р. 13:32:59 год. (а.с.104).

Отже, власником 29/100 частки комунальної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (41/200 частки), ОСОБА_4 (16/100 частки).

Відповідно до пункту 18 Правил реєстрація місця проживання особи здійснюється за умови надання органу реєстрації документа, що підтверджує право особи на проживання в житлі, а у разі відсутності такого документа - за умови надання згоди власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї.

Слід зазначити, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (частина перша статті 316 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Правомочність володіння слід розуміти як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (панувати над ним, зараховувати на свій баланс і под.).

Правомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання.

Правомочність розпорядження означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка і т. ін.).

Аналізуючи складові правомочності права власності у контексті спірних правовідносин, слід виходити з того, що надання особою, яка є власником житла, дозволу на реєстрацію місця проживання особи стосується права користування майном.

Водночас у спірних правовідносинах житло, у якому позивач вимагає зареєструвати його за згодою ОСОБА_2 належить йому лише в частині, що становить 29/100 від загальної.

Відповідно до частини 1 статті 356 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Статтею 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Основні засади здійснення права спільної часткової власності визначені у статті 358 Цивільного кодексу України.

Так, частиною 1 статті 358 Цивільного кодексу України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до частини 2 статті 358 Цивільного кодексу України, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Отже, закріплена у пункті 18 Правил реєстрації місця проживання вимога про необхідність надання згоди на реєстрацію місця проживання особи співвласниками житла обумовлена особливостями реалізації правомочності володіння, користування та розпорядження майном (житлом), що перебуває у спільній часткові власності, суть яких полягає у тому, що здійснення будь-яких юридично значимих дії, пов`язаних із здійсненням права власності, вимагає отримання згоди інших осіб, яким належить це майно.

Таким чином, при реєстрації місця проживання особи в житлі, яке перебуває у спільній власності, згода інших співвласників є обов`язковою.

Аналогічний правовий підхід до застосування вказаних норм права викладено Верховним Судом у постанові від 27 лютого 2020 року (справа № 522/8166/17).

З огляду на викладене, здійснення реєстрації місця проживання ОСОБА_1 без надання згоди всіх співвласників є порушенням їхніх прав відповідно до частини першої статті 358 Цивільного кодексу України і пункту 18 Правил.

За таких обставин, рішення Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради від 12 вересня 2019 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з підстав того, що позивачем не було надано згоди всіх співвласників комунальної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є правомірним та обґрунтованим.

Доводи позивача про те, що житлові кімнати, які перебувають у власності ОСОБА_2 , переобладнані у окреме ізольоване житлове приміщення, тому згода інших співвласників квартири АДРЕСА_4 не потрібна, судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято, оскільки з наявних у матеріалах справи відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що житлові кімнати, що перебувають у власності ОСОБА_2 , як окремий об`єкт нерухомого майна, не зареєстровані. Натомість, такий об`єкт житлової нерухомості, як комунальна квартира АДРЕСА_2 , зареєстрований як об`єкт спільної власності на частку якої, а саме: 29/100 ОСОБА_2 має право.

Отже, твердження позивача про те, що ОСОБА_2 є єдиним власником комунальної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відсутність підстав для їх задоволення.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.01.2020 року по справі № 520/9859/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова В.Б. Русанова
Повний текст постанови складено 23.10.2020 року