Справа № 826/11320/18
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Гордієнко Л.М., за участі представника позивача Гойко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2020 р. у справі за адміністративним позовом Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 15.05.2018р.

В С Т А Н О В И В :

20.06.2018 Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» (надалі - ДП «Центр державного земельного кадастру») звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (надалі - ГУ ДФС у Вінницькій області) про визнання протиправним та скасування податкового рішення № від 15.05.2018р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач у порушення вимоги частини 14 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (надалі Закон № 2464) не узгоджував спірне рішення з органами Пенсійного фонду України і не звертався до позивача із вимогою про стягнення недоїмки, що передбачено частиною 3 статті 25 Закону № 2464. Також позивач зазначив, що відповідач за наслідками перевірки не склав акт, внаслідок чого позивач був позбавлений можливості надати свої заперечення щодо нарахованої недоїмки.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.06.2020 у задоволені позовних вимог відмовлено повністю.

Приймаючи у справі рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач довів правомірність прийнятого рішення, зокрема надав розрахунок штрафної санкції №176/02-32-50-02, яким підтверджується несвоєчасна сплата позивачем єдиного соціального внеску за травень - жовтень, грудень 2015 року - листопад 2017 року та надав копію оскаржуваного рішення, яке погоджено керівництвом Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці.

Позивач подав апеляційну скаргу, якою просить через неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому погоджується з висновками суду першої інстанції.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Інші сторони у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до частин 2 статті 313 КАС України у разі неявки у судове засідання учасників справи, повідомлених відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги з огляду на таке.

Судом встановлено, що ГУДФС у Вінницькій області 15.05.2018 прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким за період з 23.06.2015 до 05.01.2018 до позивача застосовано штраф у розмірі 125886,66грн. та нараховано пеню у розмірі 241811,05грн.

Вказане рішення погоджено з заступником начальника Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці Бондар В.І. (а.с.58).

Розрахунок штрафної санкції №176/02-32-50-02 зроблено внаслідок несвоєчасної сплати позивачем єдиного соціального внеску за період: травень - жовтень, грудень 2015 року - листопад 2017 року (а.с.60-67).

Доказів щодо сплати позивачем сум єдиного соціального внеску у вказаний період не надано.

В порядку адміністративного оскарження зазначене рішення залишено без змін (а.с.9-16).

Наведені обставини підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами, та не є спірними.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VI від 08 липня 2010 року (далі-Закон №2464-VI).

Частиною другою статті 6 Закону №2464-VI передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону №2464-VI під недоїмкою розуміється сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону №2464-VI обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (частина третя статті 9 Закону №2464-VI).

Поряд з цим, положеннями частини другої статті 25 Закону №2464-VI визначено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (ч. 3 ст. 25 Закону №2464-VI).

Частиною чотирнадцятою статті 25 Закону №2464-VI визначено, що про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа податкового органу у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

При застосуванні штрафних санкцій підрозділ адміністрування єдиного внеску користується Законом № 2464-VI та наказом Міністерства фінансів України від 04 травня 2018 року № 469, яким затверджена «Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Інструкція).

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року та надалі, накладається штраф у розмірі 20% своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи фіскального органу.

Відповідно до частини дванадцятої статті 9 Закону №2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Сума єдиного внеску, своєчасно не перерахована та/або несплачена у строки, встановлені Законом №2464-VI є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до частини шостої статті 25 Закону №2464-VI за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Згідно з частиною п`ятнадцятою статті 25 Закону №2464-VI рішення податкового органу про нарахування пені та/або застосування штрафів, передбачених частинами одинадцятою і дванадцятою цієї статті, є виконавчим документом.

Висновки суду в межах доводів апеляційної скарги.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач внаслідок несвоєчасної сплати позивачем єдиного соціального внеску у період: травень - жовтень, грудень 2015 року - листопад 2017 року прийняв спірне рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені як то передбачено вищенаведеними нормами, при цьому спірне рішення погоджено з керівництвом пенсійного органу України в м. Вінниці.

Вказане підтверджено належними доказами і не спростовано апелянтом.

Проте, апелянт не навів доказів щодо відсутності заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску у вказаний період, внаслідок чого, штрафні санкції та нарахування пені відповідачем застосовано правомірно, відповідно до положень Закону № 2464.

Колегія суддів враховуючи встановлені обставини та вищезазначені норми дійшла висновку, що відповідач на вимогу ч.2 статті 77 КАС України довів правомірність спірного рішення, доводи апелянта не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Надаючи оцінку всім іншим доводам апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід…».

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є необґрунтованими, доводи апелянта не підтверджені належними та допустими доказами, і не ґрунтуються на нормі закону.

Клопотання відповідача щодо заміни сторони у справі є передчасним, оскільки за наслідками перегляду справи апеляційним судом прийнято рішення, яке не підлягає примусовому виконанню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, оскільки судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені позивачем у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.

Повний текст постанови виготовлено 23.10.2020 р.

Керуючись статтями 308, 309, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2020 р. - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2020 р. у справі за адміністративним позовом Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 15.05.2018р. - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель