Справа № 240/7036/20
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
21 жовтня 2020 року м. Житомир справа № 240/7036/20
категорія 111020300
Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Житомирській області до Романівського комунального підприємства "Сервіс" про стягнення податкової заборгованості,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернулося Головне управління ДПС у Житомирській області із позовом, в якому просить стягнути з Романівського комунального підприємства "Сервіс" податкову заборгованість у розмірі 479483,10 грн. Стягнення просить здійснити за рахунок готівкових коштів та з коштів з рахунку у банку, що обслуговують такого платника податків.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 19.05.2020 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено відкрите судове засідання у справі на 16.06.2020, яке відкладено на 23.07.2020 у зв`язку із перебуванням судді Єфіменко О.В. у відпустці.
23.07.2020 розгляд справи відкладено на 12.08.2020 у зв`язку із задоволенням клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи (а.с.123).
12.08.2020 у судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі з підстав вказаних у позовній заяві та наявних доказів, які містяться в матеріалах справи.
Представник відповідача проти задоволення позовних вимог не заперечував. Процесуальним правом на подання відзиву на позов не скористався.
Відповідно до ухвали суду, прийнятої без виходу до нарадчої кімнати, занесеної секретарем судового до протоколу судового засідання від 12.08.2020 подальший розгляд справи постановлено здійснювати у порядку письмового провадження.
Відповідно до наказу Житомирського окружного адміністративного суду №01-75-в від 11.08.2020 (у період з 26.08.2020 до 09.09.2020) суддя Єфіменко О.В. перебувала у щорічній відпустці, а тому розгляд даної справи судом відкладався.
Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов наступних висновків.
Встановлено, що Романівське комунальне підприємство «Сервіс», як юридична особа зареєстроване 10.09.2008 та перебуває на податковому обліку. Види діяльності: 38.21 «Оброблення та видалення безпечних відходів»; 41.20 «Будівництво житлових та нежитлових будівель»; 36.00 «Забір очищення та постачання води» (основна діяльність); 38.11 «Збирання безпечних відходів»; 42.21 «Будівництво трубопроводів»; 43.29 «Інші будівельно-монтажні роботи»; 37.00 «Каналізація, відведення й очищення стічних вод»; 43.22 « Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування»; 49.41 «Вантажний автомобільний транспорт»; 43.99 «Інші спеціалізовані будівельні роботи».
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (п.1.1 ст. 1 Податкового кодексу України, далі -ПК України).
Згідно з статтею 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.
Підпунктом 16.1.4. пункту16.1статті 16 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту14.1 статті14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Підпунктом 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно з пп.20.1.34. п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до п.54.1 ст.54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Статтею 203 ПК України визначено порядок надання податкової декларації та строки розрахунків з бюджетом.
Зокрема, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця .
Відповідно до п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п.п 54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Відповідно до п.58.1 ст.58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян)
Пунктом 126.1 ст.126 ПК України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
У разі порушення платником податків строку сплати до бюджету узгодженого грошового зобов`язання, передбаченого абзацом другим підпункту 222.1.2 пункту 222.1 статті 222 цього Кодексу, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20 відсотків суми такого грошового зобов`язання (п.126.1 ст.126 ПК України).
При цьому, у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) фізичній особі податкове/податкові повідомлення-рішення з податку на майно у строки, встановлені відповідними нормами цього Кодексу, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.
Так, матеріалами справи підтверджено, що суму податкового зобов`язання відповідачем протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації не сплачено, у зв`язку із чим, відповідно до ст.75 ПК України відповідачем проведено камеральні перевірки, за результатами яких складено акти перевірки, якими встановлено порушення строку сплати відповідачем суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених Україні товарів (робіт, послуг) визначеного ст.126 ПК України та згідно з п.54.1, 54.3 ст.54, п.п.57.1, 57.3 ст.57 ПК України винесені податкові повідомлення-рішення.
Вказані податкові повідомлення - рішення контролюючим органом надіслані на адресу відповідача (пров.Путіліна, 6, смт. Романів, Житомирська область), про що свідчать копії рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення (а.с.35-62 на звороті) та отримані представниками Романівського комунального підприємства «Сервіс», про що свідчать відмітки на таких повідомленнях.
Втім, вищезазначені податкові повідомлення-рішення відповідачем не оскаржувались в судовому порядку, тому податковий борг зі сплати податку на додану вартість (грошове зобов`язання) відповідача в сумі 384490,40 грн вважається узгодженим. Крім того, представник відповідача під час судового розгляду справи не заперечував щодо наявного податкового боргу та не оспорював його розмір.
Щодо рентної плати суд вказує наступне.
Платники рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (далі - платники рентної плати) визначені п.252.1 ст.252 ПК України.
Платники рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин здійснюють для цілей оподаткування окремий (від інших видів операційної діяльності) бухгалтерський та податковий облік витрат і доходів за кожним видом мінеральної сировини за кожним об`єктом надр, на який надано спеціальний дозвіл (п. 252.2. ст.252 ПК України).
Пунктом 252.20. ст.252 ПК України визначений відповідний розмір ставок рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин установлюються у відсотках від вартості товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини).
Відповідно до п.252.25 ст.252 ПК України, платник рентної плати та уповноважена особа сплачують податкові зобов`язання: за місцезнаходженням ділянки надр, з якої видобуті корисні копалини, у разі розміщення такої ділянки надр у межах території України; за місцем обліку платника рентної плати у разі розміщення ділянки надр, з якої видобуто корисні копалини, в межах континентального шельфу та/або виключної (морської) економічної зони України.
Подання декларації, строки сплати, відповідальність платників та контроль за справлянням рентної плати визначено статтями 257 і 258 цього Кодексу (п.252.26 ст.252 ПК України).
Під час розгляду справи, судом встановлено, що відповідачем подано податкові декларації з рентної плати, а саме: від 08.05.2019 на суму 5503,16 грн за користування надрами для видобування корисних копалин та на суму 3182,42 грн за спеціальне використання води (а.с.71); від 09.08.2019 на суму 5503,16 грн за користування надрами для видобування корисних копалин та на суму 3182,42 грн за спеціальне використання води (а.с.73); від 08.11.2019 на суму 6222,05 грн за користування надрами для видобування корисних копалин та на суму 2298,02 грн за спеціальне використання води (а.с.74); від 11.02.2019 на суму 6530,80 грн за користування надрами для видобування корисних копалин; від 07.02.2020 на суму 6709,26 грн за користування надрами для видобування корисних копалин та за спеціальне використання води 5623,66 грн (а.с.75); від 21.02.2019 на суму 6524 грн за користування надрами для видобування корисних копалин та за спеціальне використання води 8555,81 грн (а.с.76), в яких відповідачем самостійно визначено грошове зобов`язання, однак таке не сплачено підприємством у строки, визначені ПК України, тому дане зобов`язання набуло статусу податкового боргу.
Крім того, відповідачу за невчасну сплату грошового зобов`язання за користування надрами для видобування корисних копалин нараховано штрафні санкції у розмірі 3336,12 грн (6,09 грн та 3330,30 грн) та на підставі підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України в сумі 50,79 грн, а за спеціальне використання води штрафних санкцій у розмірі 2542,95 грн (1780,51 грн та 762,44 грн).
Щодо екологічного податку суд зазначає про таке.
Адміністрування екологічного податку регламентується розділом VIII ПК України.
Відповідно до п.240.1 ст.240 ПК України, платниками податку є суб`єкти господарювання, юридичні особи, що не провадять господарську (підприємницьку) діяльність, бюджетні установи, громадські та інші підприємства, установи та організації, постійні представництва нерезидентів, включаючи тих, які виконують агентські (представницькі) функції стосовно таких нерезидентів або їх засновників, під час провадження діяльності яких на території України і в межах її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони здійснюються: викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення; скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти; розміщення відходів (крім розміщення окремих видів (класів) відходів як вторинної сировини, що розміщуються на власних територіях (об`єктах) суб`єктів господарювання); утворення радіоактивних відходів (включаючи вже накопичені); тимчасове зберігання радіоактивних відходів їх виробниками понад установлений особливими умовами ліцензії строк.
Ставки податку за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення встановлені ст.243 ПК України.
В свою чергу, порядок подання податкової звітності та сплати податку передбачений с.250 ПК України.
Як свідчать матеріали справи, відповідачем подано до контролюючого органу податкові декларації з екологічного податку, в яких самостійно визначено грошове зобов`язання зі сплати від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях та на об`єктах, зокрема: від 09.08.2018 у розмірі 3150 грн (а.с.80); від 11.11.2018 у розмірі 3000 грн (а.с.81); від 11.02.2019 у розмірі 3075 грн (а.с.82); від 08.05.2019 у розмірі 2850 грн (а.с.83); від 09.08.2019 у розмірі 3150 грн (а.с.84); від 08.11.2019 у розмірі 3225 грн; від 07.02.2020 у розмірі 3000 грн (а.с.86).
Щодо податкового зобов`язання зі сплати земельного податку з юридичних осіб, під час розгляду справи судом встановлено наступне.
Пунктом 286.2 ст.286 ПК України передбачено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
Платник плати за землю має право подавати щомісяця звітну податкову декларацію, що звільняє його від обов`язку подання податкової декларації не пізніше 20 лютого поточного року, протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним (п.286.3, ст.286 ПК України).
Пунктом 286.5 ст.286 ПК України визначено, що нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.
В свою чергу, податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (п.287.3 ст.287 ПК України).
Податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (287.5 ПК України).
Так, як видно із зведеного розрахунку заборгованість зі сплати земельного податку з юридичних осіб становить 7056,87 грн, серед яких 6025,62 грн основного платежу та 1031,25 грн штрафної санкції.
Вищезазначені податкові повідомлення-рішення відповідачем не оскаржувались в судовому порядку, тому податковий борг відповідача вважається узгодженим.
У судовому засіданні, представник відповідача не заперечував щодо задоволення позовних вимог.
Абзацом першим п.59.1ст.59 ПК України визначено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Згідно з п.59.5ст.59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Матеріалами справи підтверджено, що Романівське комунальне підприємство «Сервіс» отримало податкову вимогу форми "Ф" №215003 -54 від 02.08.2019 на суму 404533,28 грн (а.с. 99).
Як вже зазначалося, позивачем на підтвердження суми заборгованості відповідача додано до позовної заяви зведений розрахунок сум податкового боргу (а.с. 9-15), згідно з яким заборгованість відповідача:
- зі сплати земельного податку з юридичних осіб 7056,87 грн, в тому числі 6025,62 грн основного платежу та 1031,25 грн штрафної санкції та зі сплати збору на спеціальне використання води (крім збору на спеціальне використання води водних об`єктів) основного платежу у розмірі 6097,58 грн.
Згідно з ч.1ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи наведене, а також те, що на час розгляду справи відповідач заборгованість не сплатив, у судовому порядку не оскаржив та не заперечував щодо задоволення позовних вимог - адміністративний позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.2ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України та у зв`язку із відсутністю судових витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати у розмірі 7192,24 грн по сплаті судового збору, понесені позивачем, з відповідача не стягуються.
Керуючись статтями 77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Стягнути податкову заборгованість в сумі 479483,10 (чотириста сімдесят дев`ять тисяч чотириста вісімдесят три) грн 10 коп з рахунків Романівського комунального підприємства «Сервіс» у банку, що обслуговують такого платника податків.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко