Справа № 540/2367/19
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2020-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
__________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2020 р.м.ОдесаСправа № 540/2367/19
Головуючий в 1 інстанції: Хом`якова В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойко А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, Головного управління Національної поліції в Херсонській області, Міністерства внутрішніх справ України, Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Херсонській області про зобов`язання здійснити нарахування та виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі МВС України), Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області (далі УМВС України в Херсонській області), Головного управління Національної поліції в Херсонській області (далі ГУНП в Херсонській області) в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

- визнати незаконним та скасувати наказ УМВС України в Херсонській області №411 о/с від 06 листопада 2015р., яким ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ з посади старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу з обслуговування стаціонарного посту №3 батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ з обслуговування стаціонарних постів забезпечення супроводження УМВС (м. Херсон);

- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу з обслуговування стаціонарного посту №3 батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ з обслуговування стаціонарних постів забезпечення супроводження УМВС (м.Херсон) з 06 листопада 2015р.;

- зобов`язати УМВС України в Херсонській області, а у випадку його ліквідації до фактичного виконання рішення суду - Міністерство внутрішніх справ України, розглянути рапорт, поданий ОСОБА_1 про звільнення за пунктом 64 «з» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) згідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у зв`язку із виявленням бажання проходити службу в поліції;

- зобов`язати ГУНП в Херсонській області розглянути кандидатуру ОСОБА_1 для зайняття посади у відповідності до пункту 9 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію», у ГУНП в Херсонській області та видати відповідний наказ з цього приводу;

- стягнути з УМВС України в Херсонській області, а у випадку відсутності достатніх коштів або у випадку ліквідації - з Міністерства внутрішніх справ України, середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2016 року адміністративний позов був задоволений частково: визнаний протиправним та скасований наказ управління МВС України в Херсонській області №411о/с від 06 листопада 2015 в частині звільнення ОСОБА_1 з посади старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу обслуговування стаціонарного поста №3 батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ з обслуговування стаціонарних постів та забезпечення супроводження УМВС (м.Херсон) за скороченням штатів; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Херсонській області розглянути кандидатуру ОСОБА_1 для зайняття посади у відповідності до п.9 розділу ХІ прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Національну поліцію" у Головному управлінні Національної поліції в Херсонській області та зобов`язано Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 06 листопада 2015 року по 21 квітня 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 "Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати". Решту позовних вимог залишено без задоволення.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року, апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Херсонській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області задоволено. Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2016 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Надалі, постановою Верховного суду від 12 вересня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року скасовано та залишено в силі постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2016 року в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу управління МВС України в Херсонській області №411о/с від 06 листопада 2015 про звільнення ОСОБА_1 з посади старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу обслуговування стаціонарного поста №3 батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ з обслуговування стаціонарних постів та забезпечення супроводження УМВС (м.Херсон) за скороченням штатів, а також в частині позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Національної поліції в Херсонській області розглянути кандидатуру ОСОБА_1 для зайняття посади у відповідності до п.9 розділу ХІ прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про національну поліцію" у Головному управлінні Національної поліції в Херсонській області. Також, постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року та постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2016 року скасовано в частині позовних вимог щодо поновлення ОСОБА_1 та ухвалено нове рішення у вказаній частині: "Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу з обслуговування стаціонарного посту №3 батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ з обслуговування стаціонарних постів забезпечення супроводження УМВС (м.Херсон) з 07 листопада 2015. Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року та постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2016 року скасувати в частині зобов`язання Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області здійснити нарахування та виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.".

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року задоволено позов ОСОБА_1 частково. Суд стягнув з УДАІ УМВС України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 227 258 грн. 40 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з відрахуванням податків та обов`язкових зборів до бюджету. В решті позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Херсонській області подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права в частині задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог повністю.

З огляду на надання позивачем та апелянтом клопотань про розгляд справи за їх відсутністю та неприбуття сторін, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання 21 жовтня 2020 року, колегія суддів у відповідності до ст.311 КАС України вирішила розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 23 жовтня 2020 року було складено повне судове рішення.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з 15 серпня 2005 року.

ОСОБА_1 звільнено наказом УМВС України в Херсонській області від 06 листопада 2015 року за №411о/с, згідно з пунктами 10 та 11 Розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, позивача звільнено у запас Збройних Сил України за п.63 "г" (через скорочення штатів) з посади інспектора дорожньо-патрульної служби взводу з обслуговування стаціонарного поста №3 батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ з обслуговування стаціонарних постів та забезпечення супроводження УМВС (м. Херсон).

Не погоджуючись з вказаним звільненням ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

З матеріалів справи вбачається, що питання поновлення позивача на займаній посаді остаточно вирішено постановою Верховного суду від 12 вересня 2019 року. Так, Верховний Суд за наслідком касаційного перегляду ухвалив нове рішення у відповідній частині: "Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора дорожньо-патрульної служби взводу з обслуговування стаціонарного посту №3 батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ з обслуговування стаціонарних постів забезпечення супроводження УМВС (м.Херсон) з 07 листопада 2015 року.

Водночас, позовні вимоги щодо зобов`язання Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області здійснити нарахування та виплату грошового забезпечення позивачу за час вимушеного прогулу Верховним Судом направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року задоволено позов ОСОБА_1 частково. Суд стягнув з УДАІ УМВС України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 227 258 грн. 40 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з відрахуванням податків та обов`язкових зборів до бюджету. В решті позовних вимог було відмовлено.

Задовольняючи позов в частині суд першої інстанції виходив з необхідності стягнення з УДАІ УМВС України в Херсонській області втраченого заробітку позивача за час вимушеного прогулу з 07 листопада 2015 року по 11 березня 2020 року (1587 календарних днів) у розмірі 227258 грн. 40 коп. (143 грн. 20 коп. х 1587 днів).

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України з огляду на таке.

Положеннями статті 235 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до п.1 Розділу 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі Порядок) передбачено, що цей Порядок обчислення середньої заробітної плати

застосовується у випадках, зокрема, вимушеного прогулу, а також інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

Згідно до п.2 Розділу 2 (Період, за яким обчислюється середня заробітна плата) Порядку обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Згідно з абз.1 п.8 розділу IV вказаного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (середньогодинна) заробітна визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Крім того, положеннями розділу III Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу.

Згідно довідки ліквідаційної комісії УДАІ УМВС України в Херсонській області від 03 лютого 2020 року №1 грошове забезпечення ОСОБА_1 за вересень 2015 року склало 3687,73 грн., за жовтень 2015 року 5047,58 грн., усього 8735,31 грн., тому виходячи з розрахунку 8735,31 грн. загального грошового забезпечення та 61 календарного дня, що передував звільненню, колегія суддів приходить до висновку, що денний заробіток позивача за час вимушеного прогулу становить 143,20 грн..

Тому враховуючи, що загальний період вимушеного прогулу позивача складає - 1587 календарних днів (з 07 листопада 2015 року по 11 березня 2020 року), колегія суддів приходить до висновку, що втрачений заробіток позивача за час вимушеного прогулу становить 143,20 грн. х 1587 днів = 227 258,40 грн..

Додатково колегія суддів наголошує, що УДАІ УМВС України в Херсонській області в апеляційній скарзі не оскаржувались та не спростовувались вказані розрахунки (в математичному розумінні).

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що судом першої інстанції було стягнуто середній заробіток за період більше ніж 1 рік, що суперечить нормам КЗпП України, колегія суддів не приймає до уваги оскільки відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України (друге речення) якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Колегія суддів зазначає, що з матеріалів справи не вбачається вини (дій) позивача, що сприяли розгляду даної справи більше ніж 1 рік, тому стягнення за період більше ніж один рік є обґрунтованим.

Також, посилання апелянта на ч.2 п.32 Постанови пленуму ВС України №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів (т.3 а.с.51-52, надані ДПС на виконання ухвали апеляційного суду від 22 вересня 2020 року) позивач у вказаний період не мав заробітку.

Крім того, справа містить копію трудової книжки (т.3 а.с.43-44), згідно якої позивач після звільнення з лав МВС не був працевлаштований, вказані обставини також підтверджені самим позивачем в листі від 28 вересня 2020 року (вх№18863/20), де зазначив, що з моменту звільнення ніяких доходів не мав та ніде не працював.

Враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про зобов`язання здійснити нарахування та виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 227 258,40 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо спірних правовідносин.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Херсонській області - залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.