Справа № 500/2460/20
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2020-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2460/20

23 жовтня 2020 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шумської міської ради про визнання протиправним рішення Шумської міської ради №4074 від 03.03.2020 року про відмову позивачу у безоплатній передачі в приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,136,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Шумської міської ради (далі - відповідач) в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Шумської міської ради №4074 від 03.03.2020 про відмову ОСОБА_1 в безоплатній передачі у приватну власність земельної ділянки за кадастровим номером :01:004:0049 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1367 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Шумську міську раду повторно розглянути подану ним заяву від 20.01.2020 про безоплатну передачу у власність земельної ділянки за кадастровим номером :01:004:0049 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1367 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до відповідача через Центр надання адміністративних послуг із заявою від 20.01.2020 про безоплатну передачу у власність земельної ділянки за кадастровим номером :01:004:0049 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1367 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами розгляду заяви прийнято рішення №4074 від 03.03.2020 про відмову в безоплатній передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_1 , в зв`язку з невідповідністю документації із землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормтивно-правових актів, зокрема, розмір земельної ділянки перевищує норми безоплатної передачі земельних ділянок, визначених статтею 121 Земельного Кодексу України та відсутністю погодження меж із суміжними землевласниками та землекористувачами, документальне підтвердження наміру узгодження меж земельної ділянки, що не відповідає вимогам частини другої, пункту б статті 198 Земельного Кодексу України.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено до розгляду в судовому засіданні.

Відповідач надіслав суду 22.09.2020 відзив (заперечення - як зазначив відповідач) на позов, у якому просив відмовити позивачу у задоволенні позову (аркуші справи 41-44). Зокрема, зазначив, що Шумська міська рада прийняла рішення №4074 від 03.03.2020 про відмову ОСОБА_1 в безоплатній передачі у приватну власність земельної ділянки за кадастровим номером :01:004:0049 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1367 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в зв`язку з тим, що позивач чи розробник документації із землеустрою не пропонував суміжним землекористувачам погодити межі, внаслідок чого це може призвести до виникнення спору за межі в майбутньому. Також, відповідач не погоджується із трактуванням позивачем місця знаходження земельної ділянки АДРЕСА_1 . Адже відповідно до рішення №1686 шістдесятої позачергової сесії шостого скликання від 24.07.2015 "Про добровільне об`єднання територіальних громад" територіальні громади сіл, серед яких, села Кордишів об`єднано в Шумську територіальну громаду з центром місто Шумськ. Відповідач посилається також на Генеральний план міста Шумськ, який затверджений рішенням шістдесят другої сесії сьомого скликання Шумської міської ради від 21.08.2020 №4503, відповідно до якого АДРЕСА_1 належить м. Шумськ і належить до території садибної житлової забудови. Відповідач зазначає, земельна ділянка знаходиться у місті Шумськ, а відповідно до статті 121 Земельного Кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах не більше 0,25 га, в селищах - не більше 0,15 га, в містах - не більше 0,10 га. На думку відповідача, сформована за технічною документацією земельна ділянка площею 0,1367 га перевищує норми безоплатної передачі земельних ділянок у містах.

Від позивача на адресу суду 12.10.2020 надійшли додаткові пояснення (аркуші справи 54-56), що проекти землеустрою щодо зміни меж населених пунктів розробляються з урахуванням генеральних планів населених пунктів. Розроблений Генеральний план міста Шумськ затверджений Шумською міською радою 21.08.2020, тобто після прийняття оскаржуваного рішення і даній справі, тому не може бути доказом встановлення межі адміністративно-територіальної одиниці. Єдиним документом, який підтверджує межу міста є проект землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць, який розробляється з урахуванням генеральних планів населених пунктів і затверджується Верховною Радою України.

В судове засідання 22.10.2020 позивач не прибув, подав до суду 22.10.2020 заяву про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною 9 ст. 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи відсутність перешкод для розгляду справи, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Суд, повно та всебічно розглянувши матеріали справи, проаналізувавши подані докази, встановив наступні факти.

ОСОБА_1 звернувся 20.01.2020 до Шумської міської ради із заявою про безоплатну передачу в приватну власність земельної ділянки за кадастровим номером :01:004:0049 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1367 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (аркуш справи 7).

Рішенням Шумської міської ради Тернопільської області №4074 від 03.03.2020 ОСОБА_1 відмовлено в безоплатній передачі у власність земельної ділянки за кадастровим номером :01:004:0049 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1367 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в зв`язку з невідповідністю документації із землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, зокрема, розмір земельної ділянки перевищує норми безоплатної передачі земельних ділянок, визначених статтею 121 Земельного Кодексу України та відсутнє погодження меж із суміжними землевласниками та землекористувачами, документальне підтвердження наміру узгодження меж земельної ділянки, що не відповідає вимогам частини другої, пункту б статті 198 Земельного Кодексу України (аркуш справи 19).

Не погодившись із цим рішенням позивач звернувся до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю урегульовано Земельним кодексом України (далі - ЗК України).

Відповідно до статті 38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.

Статтею 40 ЗК України визначено, що громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Відповідно до п. б ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Статтею 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Статтею 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Згідно ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До заяви додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Частиною 7 статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає заяву у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, виключний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо надання земельної ділянки у власність визначений ч.7 ст.118 ЗК України. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст.118 ЗК України.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права викладена в постановах Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 803/1244/16, від 22.02.2019 у справі № 813/1631/14, від 31.10.2019 у справі № 822/25/18, від 27.02.2018 у справі № 545/808/17, від 31.10.2019 у справі № 607/4538/16-а, від 18.10.2018 у справі № 813/481/17, від 18.10.2018 у справі № 527/43/17, від 25.02.2019 у справі № 347/964/17 та від 22.04.2019 у справі № 263/16221/17.

Із рішення Шумської міської ради слідує, що в обґрунтування відмови в наданні безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд зазначено невідповідність документації із землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, зокрема, розмір земельної ділянки перевищує норми безоплатної передачі земельних ділянок, визначених статтею 121 Земельного Кодексу України та відсутнє погодження меж із суміжними землевласниками та землекористувачами, документальне підтвердження наміру узгодження меж земельної ділянки, що не відповідає вимогам частини другої, пункту б статті 198 Земельного Кодексу України.

Суд надає оцінку зазначеним підставам відмови та зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про землеустрій" документація із землеустрою - затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо.

Згідно із пунктом і частини 2 статті 25 Закону України "Про землеустрій" видами документації із землеустрою є, зокрема, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Пунктом а частини 8 статті 55 Закону України "Про землеустрій" встановлено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється без надання дозволу органів місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України, у разі передачі у власність чи користування земельної ділянки державної чи комунальної власності, на якій розташовано житловий будинок, право власності на який зареєстровано. Така технічна документація розробляється на замовлення власника житлового будинку.

Щодо підстави відмови про відсутність погодження меж і суміжними землекористувача, що не відповідає вимогам статті 198 ЗК України, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями статті 55 Закону України "Про землеустрій" установлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів, здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Власники та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка.

Механізм встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686 (далі - Інструкція № 376).

Згідно з пунктом 3.12 Інструкції № 376 закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті приймання-передачі межових знаків на зберігання.

Аналіз зазначених норм свідчить, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами. Із цього не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж слід вважати, що погодження меж не відбулося.

Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а з мотивів відмови. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки, яка знаходиться поза межами населеного пункту, із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідним територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів. Аналогічні правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17.

З врахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що дана підстава не може слугувати належною підставою для відмови відповідача у затвердженні технічної документації.

Крім того, системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що посилання відповідача на одну з підстав відмови у затвердженні проекту землеустрою, а саме відсутність погодження меж з суміжними землекористувачами є передчасною, оскільки як визначено вказаною інструкцією встановлення меж земельної ділянки здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою.

Однак, розроблена технічна документація на даному етапі не була затвердження, а отже, посилання відповідача на таку підставу відмови є незаконною.

Щодо посилання відповідача на те, що розмір земельної ділянки перевищує норми безоплатної передачі земельних, визначених статтею 121 Земельного кодексу України суд зазначає наступне.

У відповідності до пункту г частини 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара.

Отже, як вбачається із вказаної норми, то у селах максимальний розмір земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд становить 0,25 га.

25 жовтня 2015 року створено у складі місто Шумськ об`єднану територіальну громаду, до складу якої зокрема й серед інших ввійшла Кордишівська сільська рада Шумського району.

Статтею 39 ЗК України встановлено, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Судом встановлено, що відповідно до плану забудови кварталу, дана земельна ділянка :01:004:0049 віднесена до території житлової забудови і відповідає фактичному використанню (аркуші справи 65-75).

Як випливає із витягу НВ-020 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02.01.2020 в категорії земель значиться, що така відноситься до земель житлової та громадської забудови (аркуш справи 21).

Як вбачається із виготовленої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розмір земельної ділянки, яку позивач має намір отримати у власність становить 0,1367 га та знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Суд критично оцінює твердження відповідача, що земельна ділянка знаходиться у місті Шумськ та відповідно до статті 121 ЗК України перевищує норми безоплатної передачі земельних ділянок у містах з огляду на тане.

Як встановлено судом, Генеральний план міста Шумськ, затверджений рішенням шістдесят другої сесії сьомого скликання Шумської міської ради від 21.08.2020 №4503, відповідно до якого АДРЕСА_1 належить до міста Шумськ та до території садибної житлової забудови (аркуш справи 47).

Позивач звернувся до відповідача із заявою про безоплатну передачу в приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1367 га 20.01.2020. Рішення про відмову в безоплатній передачі у власність земельної ділянки відповідачем прийнято 03.03.2020.

Генеральний план затверджений 21.08.2020, тобто після прийняття оскаржуваного рішення і даній справі, тому не може бути доказом встановлення межі адміністративно-територіальної одиниці та не міг бути взятий до уваги відповідачем при розгляді заяви позивача.

Крім цього, оскільки у встановленому порядку межі міста не змінені, вказана земельна ділянка на момент звернення позивача і по сьогоднішній день перебуває на території с. Круголець, в межах Кордишівської сільської ради, Шумського району, а не на території Шумської міської ради.

Отже, суд вважає, що рішення Шумської міської ради №4074 від 03.03.2020 прийняте з порушенням норм Земельного кодексу України та підлягає скасуванню.

Згідно приписів ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на зазначені обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість свого рішення з урахуванням вимог, встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Відтак позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення Шумської міської ради №4074 від 03.03.2020 підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача повторно розглянути подану ним заяву від 20.01.2020 про безоплатну передачу у власність земельної ділянки за кадастровим номером :01:004:0049 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1367 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Така правова позиція узгоджується із позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 22.12.2018 у справі № 804/1469/17, від 14.08.2019 у справі № 0640/4434/18, від 12.09.2019 у справі № 0640/4248/18 та від 28.11.2019 у справі № 803/1067/17.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту прав, свобод та інтересів позивача в даному випадку є зобов`язання відповідача повторно розглянути подану позивачем заяву від 20.01.2020 про безоплатну передачу у власність земельної ділянки за кадастровим номером :01:004:0049 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1367 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

А відтак, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за звернення до суду сплачено судовий збір у розмірі 1681,60 грн, що підтверджується квитанціями №5 від 01.09.2020 та №6 від 01.09.2020, а тому, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в користь позивача підлягає 1681,60 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Шумської міської ради №4074 від 03.03.2020 про відмову ОСОБА_1 в безоплатній передачі у приватну власність земельної ділянки за кадастровим номером :01:004:0049 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1367 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Шумську міську раду повторно розглянути подану ОСОБА_1 заяву від 20.01.2020 про безоплатну передачу у власність земельної ділянки за кадастровим номером :01:004:0049 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1367 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у встановленому законодавством порядку та прийняти рішення відповідно до ст.118 Земельного кодексу України з урахуванням висновків суду.

Стягнути з Шумської міської ради за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн 60 (шістдесят) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 місцезнаходження/місце проживання АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач:

- Шумська міська рада місцезнаходження/місце проживання вул. Українська, 59, м. Шумськ, Тернопільська область, 47100 код ЄДРПОУ/РНОКПП 04396259.

Головуючий суддя Баб`юк П.М.