Справа № 712/8560/16-а
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2020-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 жовтня 2020 року

Київ

справа №712/8560/16-а

адміністративне провадження №Зв/9901/11/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Бучик А.Ю., судді Коваленко Н.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі №712/8560/16-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області про визнання рішення щодо відмови в перерахунку пенсії незаконним та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області щодо відмови у перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року №1013; зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області здійснити з 1 червня 2016 року перерахунок пенсії за вислугу років, згідно статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 5 листопада 1991 року №1789-ХІІ (далі - Закон №1789-ХІІ), з врахуванням довідки прокуратури Черкаської області від 6 червня 2016 року №18/137вих-16 з виплатою різниці між фактично отриманою та належною до виплати суми.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 жовтня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2017 року, позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, оскільки внесені Законом №3668-VI зміни до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону №1789, які змін у зв`язку із прийняттям Законів №3668-VI та №1166-VІ не зазнали.

Крім того, суди зазначили, що звуження змісту та обсягу існуючих прав шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається, оскільки це суперечить положенням статті 22 Конституції України.

Постановою Верховного Суду від 12 вересня 2018 року постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 жовтня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2017 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області про визнання рішення щодо відмови в перерахунку пенсії незаконним та зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та відмовляючи у задоволенні позову, суд касаційної інстанції виходив з того, що Кабінетом Міністрів України відповідного нормативно-правого акта, відповідно до якого здійснюється перерахунок пенсій колишнім працівникам прокуратури, прийнято не було. Крім того, зміни, внесені Законом №76-VIIІ від 28 грудня 2014 року до частини вісімнадцятої статті 50-1 Закону №1789-ХІІ та частина двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697, неконституційними не визнавались і не скасовувались.

З огляду на відсутність нормативного регулювання відносин щодо умов і підстав для перерахунку пенсій працівників прокуратури підстав для такого перерахунку немає, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

8 січня 2020 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 від 7 січня 2020 року про перегляд постанови Верховного Суду від 12 вересня 2018 року за виключними обставинами, в якій заявниця просить скасувати зазначену постанову суду касаційної інстанції, прийняти нову постанову про відмову у задоволенні касаційної скарги, а постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 жовтня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2017 року залишити в силі.

В обґрунтування заяви про перегляд постанови Верховного Суду від 12 вересня 2018 року за виключними обставинами заявниця посилається на рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(ІІ)/2019, яким визнано неконституційними положення частини двадцятої статті 86 Закону України „Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами.

Ухвалою Верховного Суду від 17 січня 2020 року відкрито провадження за вказаною заявою та витребувано справу №712/8560/16-а із суду першої інстанції.

5 лютого 2020 року до суду надійшов відзив відповідача на заяву позивача про перегляд постанови Верховного Суду від 12 вересня 2018 року за виключними обставинами, в якому зазначається що переглядаються у зв`язку із виключними обставинами лише ті рішення, які підлягають у встановленому законом порядку виконанню, однак постанова Верховного Суду від 12 вересня 2018 року є такою, що не підлягає виконанню, у зв`язку із тим, що судом касаційної інстанції прийнято рішення про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Верховного Суду від 16 вересня 2020 року заяву ОСОБА_1 від 7 січня 2020 року про перегляд зазначеної вище постанови Верховного Суду за виключними обставинами призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів з 17 вересня 2020 року.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 , якою вона обґрунтовує наявність підстав для перегляду за виключними обставинами постанови Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі №712/8560/16-а, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до частини першої статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

В адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати обставину (підставу), яка виникла пізніше ухвалення судового рішення. Тобто, перегляд справи у зв`язку з виключними обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням підстав, які виникли після ухвалення судового рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 361 КАС України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є:

1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане;

2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено судове рішення;

3) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом (частина п`ята статті 361 КАС України).

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

В якості підстав для перегляду судового рішення за виключними обставинами заявник зазначає рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року за №7-р(ІІ)/2019, яким було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно з частиною першою статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13 липня 2017 року №2136-VIII закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідно до статті 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

При цьому, згідно із пунктами 2 та 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р (ІІ)/2019 положення частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Крім того, установлено такий порядок виконання цього Рішення:

- частина двадцята статті 86 Закону №1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина двадцята статті 86 Закону №1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

« 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Тобто, в резолютивній частині зазначеного рішення Конституційний Суд України чітко вказав порядок його виконання, зокрема, що частина двадцята статті 86 Закону №1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Водночас, предметом у справі, яка переглядається, були правовідносини, що виникли до ухвалення рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р (ІІ)/2019 у справі №3-209/2018 (2413/18, 2807/19), а тому суди першої, апеляційної та касаційної інстанції, ухвалюючи рішення у цій справі могли застосовувати тільки ті положення закону, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин.

Таким чином, на час звернення ОСОБА_1 за перерахунком розміру пенсії такої підстави для перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій як збільшення розміру заробітної плати на законодавчому рівні не було встановлено, а Урядом будь-яких умов для перерахунку визначено не було, а відтак, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку, а тому управління ПФУ, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії позивача, діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки в пенсійного органу не було на той час законодавчо-визначених підстав та правового механізму для перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій.

При цьому, колегія суддів Верховного суду зазначає, що з 13 грудня 2019 року (з дати втрати чинності зазначеними вище положеннями законодавства, що регулюють пенсійне забезпечення працівників прокуратури та визначення механізму застосування положень частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VII згідно з рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р (ІІ)/2019 у справі №3-209/2018 (2413/18, 2807/19) позивач має право на відповідний перерахунок.

Натомість, враховуючи, що на час виникнення спірних відносин у цій справі законодавством про пенсійне забезпечення працівників прокуратури не було встановлено такої підстави для перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій як збільшення розміру заробітної плати та на законодавчому рівні визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій було покладено на Кабінет Міністрів України, то відсутні підстави для задоволення заяви про перегляд за виключними обставинами постанови Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі №712/8560/16-а.

Таким чином, з огляду на відсутність ретроспективної дії рішення Конституційного Суду України, яке, на думку заявника є підставою для перегляду за виключними обставинами зазначеної вище постанови Верховного Суду та задоволення позивних вимог у цій справі, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі №712/8560/16-а.

Крім того, зі змісту імперативних приписів пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України вбачається, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки, якщо рішення суду ще не виконане.

У випадку, що є предметом дослідження, рішення не може вважатись невиконаним в контексті приписів пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, оскільки рішення, що набрало законної сили, яким у задоволенні позову відмовлено, не передбачає примусового виконання.

Висновки, викладені судом у цій ухвалі узгоджуються з висновками Верховного Суд за подібних обставин, викладених в ухвалах від 11 червня 2020 року у справі №711/6019/16-а, від 16 червня 2020 року у справі №825/506/18, від 23 липня 2020 року у справі №703/4523/16-а та від 30 вересня 2020 року у справах №338/846/16-а, №753/1263/17, №712/4473/16-а, №712/4939/16-а і колегія суддів у цій справі не вбачає підстав для відступу від такої позиції.

Відповідно до частини першої статті 369 КАС України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 248, 368, 369 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі №712/8560/16-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області про визнання рішення щодо відмови в перерахунку пенсії незаконним та зобов`язання вчинити дії

Ухвала набирає законної сили з дати її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк

Судді: А.Ю. Бучик

Н.В. Коваленко