Справа № 440/729/20
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2020-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 р. Справа № 440/729/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , П`янової Я.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.04.2020, головуючий суддя І інстанції: С.О. Удовіченко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 07.04.2020 по справі № 440/729/20

за позовом ОСОБА_1

до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області

про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 ( далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області ( далі ТУ ДСА України в Полтавській обл., відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії ТУ ДСА України в Полтавській обл. щодо відмови у видачі довідки для виплати і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

- зобов`язати ТУ ДСА України в Полтавській обл. видати довідку встановленого зразка про суддівську винагороду, станом на 01.01.2020, для перерахунку та обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням складових суддівської винагороди: посадового окладу - 31 530 грн, та доплати за вислугу років - 22 071 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07.04.2020 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною відмову ТУ ДСА України в Полтавській обл., викладену в листі №02/347/2020 від 30.01.2020, у видачі ОСОБА_1 довідки встановленого зразка про суддівську винагороду, станом на 01.01.2020, для перерахунку та обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням складових суддівської винагороди: посадового окладу - 31 530 грн, доплати за вислугу років - 22 071 грн.

Зобов`язано ТУ ДСА України в Полтавській обл. видати ОСОБА_1 довідку встановленого зразка про суддівську винагороду, станом на 01.01.2020, для перерахунку та обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням складових суддівської винагороди: посадового окладу - 31 530 грн, та доплати за вислугу років - 22 071 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ТУ ДСА у Полтавській обл. подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи просило скасувати оскаржуване рішення та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що розмір і склад суддівської винагороди, яка визначається для призначення щомісячного довічного грошового утримання, залежить від суддівської винагороди ( її складових), яку суддя отримував на день звільнення, а тому враховуючи, що на день звільнення позивач був позбавлений права на отримання доплати за вислугу років, підстави для зазначення такої доплати ( її розміру) у довідці відсутні. Вказав, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що законодавець пов`язує розмір суддівської винагороди судді у відставці із суддівською винагородою судді, який працює на відповідній посаді, а не із суддівською винагородою, яку отримував суддя до його звільнення у відставку.

08.07.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження у справі № 440/729/20.

17.07.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду закінчено підготовку та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

20.07.2020 на адресу суду засобами поштового зв`язку від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

29.09.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду задоволено клопотання ТУ ДСА у Полтавській обл. та призначено розгляд справи в режимі відеоконференція.

Сторони в судове засідання не з`явилися про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштової кореспонденції (судової повістки).

Сторонами подано заяви про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до положень ч.2 ст.313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута без участі сторін.

Згідно з ч.1, 3 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які сторони посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено обставини, які не оспорені сторонами.

16.07.2019 рішенням Вищої Ради Правосуддя № 1867/0/15-19 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Ленінського районного суду м. Полтави у зв`язку з поданням заяви про відставку.

21.08.2019 наказом Ленінського районного суду м. Полтави № 18-ОС ОСОБА_1 відраховано зі штату суду.

21.08.2019 Ленінським районним судом м. Полтави надано розрахунок стажу роботи, що давав право на отримання щомісячної доплати до посадового окладу за вислугу років та додаткові відпустки, відповідно до ст. 135 Закону №1402, відповідно до якої станом на 21.08.2019 загальний трудовий стаж ОСОБА_1 становив 32 роки 00 місяців 21 день.

28.01.2020 ОСОБА_2 звернувся до ТУ ДСА України в Полтавській обл. із заявою про надання довідки про складові суддівської винагороди для перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, станом на 01.01.2020.

28.01.2020 ТУ ДСА України в Полтавській обл. сформовано Довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , згідно якої суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 31 530 грн.

29.01.2020 ОСОБА_1 звернувся до ТУ ДСА України в Полтавській обл. із заявою в якій зазначив, що на підставі Закону України "Про судоустрій та статус суддів" та Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", доплата до посадового окладу судді за вислугу років, яка враховується для обчислення (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці станом на 01.01.2020 становить 22 071 грн (31 530 грн * 70%), а розмір суддівської винагороди повинен становити 53601 грн.

30.01.2020 ТУ ДСА України в Полтавській обл листом вих. № 02/347/2020 повідомило позивача, що згідно п. 10 ст. 135 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі Закон №1402), суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу. На день звільнення з посади він був відсторонений від посади, та згідно наказу Ленінського районного суду м. Полтави № 30-ОС від 04.11.2016 йому встановлена суддівська винагорода у розмірі посадового окладу без урахування доплати за вислугу років, а тому в довідці про суддівську винагороду для призначення (перерахунку) довічного грошового утримання суддям у відставці станом на 01.01.2020 зазначено лише інформацію щодо розміру посадового окладу.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає.

Відповідно до ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя.

Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організація судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначається Законом №1402.

Як вбачається зі змісту ч.1 ст.116 Закону №1402 суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Відповідно до ч.1 ст. 142 Закону № 1402 судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання <…>.

Згідно з ч. 4 вказаної статті Закону №1402 щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Вирішуючи спірні правовідносини колегія суддів враховує рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013, в якому зазначено, що підстави для висновку, що відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді. Наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання. Однією з гарантій незалежності суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці є їх належне матеріальне та соціальне забезпечення, яке має гарантувати здійснення справедливого, незалежного, безстороннього правосуддя, а також, що гарантії незалежності судді, включаючи заходи щодо його матеріального і соціального забезпечення, поширюються на всіх суддів і не можуть бути скасовані чи зменшені іншими нормативними актами. Відставка як підстава для звільнення з посади судді передбачена на конституційному рівні (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України). Правом судді на відставку забезпечується незалежність судді.

З огляду на викладені вище обставини та беручи до уваги вказані правові норми колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач має право на виплату щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посади <…>.

Відповідно до ч.4 ст.132 Закону № 1402 у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно з ч.1 2, 5 ст. 135 Закону 1402 суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Пунктом 1 ч.3 вкзаної статті визначено, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Приписами ч. 4 ст. 7 Закон України «Про державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 № 294-IX (далі Закон № 294) встановлено прожитковий мінімум для працездатної особи: з 01.01.2020 - 2102 грн.

Відтак, зважаючи на зміну прожиткового мінімуму працездатної особи з 01.01.2020 та враховуючи приписи ч.5 ст. 132 Закону № 1402, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2020 в зв`язку зі зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Доводи апелянта про те, що позивач на день звільнення був позбавлений права на отримання доплати за вислугу років ( її розміру), у зв`язку з відстороненням від посади, а тому відсутні підстави для зазначення її у довідці для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, колегія суддів вважає не обґрунтованими та зазначає наступне.

Відповідно до ч.10 ст.135 Закону №1402 суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.

Частиною 8 ст. 49 вказаного Закону встановлено, що суддя на час тимчасового відсторонення від здійснення правосуддя позбавляється права на отримання доплат до посадового окладу судді.

Відповідно до п.2 Розділу ІІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №3-1 від 25.01.2008 до заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додається довідка про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди.

За наслідком системного аналізу вказаних правових норм колегія суддів вказує, що Закон № 1402 передбачає обмеження щодо нарахування та виплати доплат до посадового окладу лише працюючого судді (який здійснює правосуддя), що є тимчасовим заходом, пов`язаним із його відстороненням від посади, однак будь-яких заборон щодо включення таких доплат при нарахуванні та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, Закон № 1402 не містить.

Посилання апелянта на те, що законодавець пов`язує розмір суддівської винагороди судді у відставці із суддівською винагородою, яку отримував суддя до його звільнення у відставку, колегія суддів також вважає необґрунтованими, оскільки даних застережень положення ст.142 Закону №1402 не встановлюють.. Законодавцем чітко визначено, що до заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додається довідка про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою станом на дату на яку відбулося підвищення розміру суддівської винагороди.

Щодо інших доводів сторін колегія суддів зазначає.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

З урахуванням наведеного вище, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відтак, відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з приписами ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2020 року по справі № 440/729/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін Я.В. П`янова
Постанова складена в повному обсязі 22.10.2020