Справа № 460/2337/20
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 рокуЛьвівСправа № 460/2337/20 пров. № А/857/9810/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Копанишин Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 липня 2020 року, головуючий суддя Махаринець Д.Є., ухвалене у м. Рівне, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління МВС України в Рівненській області, Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління МВС України в Рівненській області, ГУ Н.П в Рівненській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ УМВС України в Рівненській області № 2 о/с від 25.02.2020 року про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону України Про Національну поліцію та пункту 64 г Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ; поновити ОСОБА_1 капітана міліції на посаді старшого оперуповноваженого ВБНОН УМВС України в Рівненській області; визнати протиправним рішення комісії ГУНП в Рівненській області від 25.02.2020 року з питання розгляду кандидатури капітана міліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого ВБНОН УМВС України в Рівненській області, для прийняття на службу до ГУНП в Рівненській області; зобов`язати ГУНП в Рівненській області прийняти ОСОБА_1 на службу в органи Національної поліції у одному із територіальних підрозділів ГУНП в Рівненській області у відповідності до пункту 9 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про Національну поліцію шляхом видання відповідного наказу на підставі поданої заяви; зобов`язати УМВС України в Рівненській області нарахувати на виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 25.02.2020 року; стягнути з УМВС України в Рівненській області моральну шкоду в сумі 20 000 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 23.09.2019 року у справі № 460/1190/19 його адміністративний позов було задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ УМВС України в Рівненській області від 23.04.2019 № 2 о/с в частині звільнення старшого оперуповноваженого ВБНОН УМВС України в Рівненській області капітана міліції ОСОБА_1 ; поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого ВБНОН УМВС України в Рівненській області з 24.04.2019 року; зобов`язано ГУНП в Рівненській області розглянути кандидатуру ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого ВБНОН УМВС України в Рівненській області, для зайняття посади у відповідності до п. 9 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про Національну поліцію, у ГУНП в Рівненській області. Проте, відповідачами не було належним чином виконано рішення суду від 23.09.2019 року та незаконно звільнено повторно через скорочення штатів, з порушенням пунктів 10, 11 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про Національну поліцію та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Вважав рішення комісії ГУНП в Рівненській області щодо розгляду його кандидатури для зайняття посади в поліції, яким йому рекомендовано подати свою кандидатуру для участі у конкурсі протиправним, оскільки станом на момент його звільнення з посади, Типового порядку проведення конкурсу на службу в поліції та/або зайняття вакантної посади, затвердженого наказом МВС України № 1631 від 25.12.2015 року та Положення з організації перевірки рівня фізичної підготовленості кандидатів до вступу на службу в Національну поліцію України, затвердженого наказом МВС України № 90 від 09.02.2016 року, не існувало.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15 липня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідачами не було належним чином виконано рішення суду від 23.09.2019 року та незаконно звільнено повторно через скорочення штатів, з порушенням пунктів 10, 11 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про Національну поліцію та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали подану апеляційну скаргу, вважають оскаржене рішення суду незаконним та повністю підтримали доводи, зазначені у апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 19.09.2005 року; на підставі наказу УМВС України в Рівненській області від 06.11.2015 року №348 о/с згідно з пунктами 10 та 11розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ капітана міліції ОСОБА_1 (М НОМЕР_1 ) звільнено з органів внутрішніх справі у запас Збройних Сил за пунктом 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів) з посади старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків УМВС України в Рівненській області з 06.11.2015 року.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 року у справі №817/16/16, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю; визнано протиправним та скасовано наказ начальника Управління МВС України в Рівненській області №348 о/с від 06.11.2015 року в частині звільнення капітана міліції ОСОБА_1 з 06.11.2015 року з посади старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків Управління МВС України в Рівненській області у запас Збройних Сил за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів). Поновлено позивача на посаді старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків Управління МВС України в Рівненській області з 06.11.2015 року.

Наказом УМВС України в Рівненській області від 23.04.2019 №1 о/с відповідно до рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 року у справі №817/16/16 поновлено капітана міліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків Управління МВС України в Рівненській області, із 06.11.2015 року.

Наказом Голови ліквідаційної комісії Управління МВС України в Рівненській області від 23.04.2019 року №2 о/с згідно з пунктами 10 та 11розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ капітана міліції ОСОБА_1 (М-222391) звільнено з органів внутрішніх справі у запас Збройних Сил за пунктом 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів) з посади старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків УМВС України в Рівненській області, 23.04.2019 року.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 23.09.2019 року у справі №460/1190/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до УМВС України в Рівненській області, МВС України, ГУНП в Рівненській області задоволено частково; визнано протиправним та скасовано наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області від 23.04.2019 року №2 о/с в частині звільнення старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків УМВС України в Рівненській області капітана міліції ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області з 24.04.2019 року; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Рівненській області розглянути кандидатуру ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області, для зайняття посади у відповідності до пункту 9 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", у Головному управлінні Національної поліції в Рівненській області та видати відповідний наказ з цього приводу.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2020 року рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23.19.2019 року у справі №460/1190/19 скасовано в частині задоволених позовних вимог про зобов`язання Головне управління Національної поліції в Рівненській області видати відповідний наказ за наслідками розгляду кандидатури ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області, для зайняття посади у відповідності до пункту 9 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" у Головному управлінні Національної поліції в Рівненській області та прийнято нову постанову про відмову в задоволенні позову в цій частині; в решті рішення суду залишено без змін.

На підставі вказаного рішення суду, наказом УМВС України в Рівненській області від 21.10.2019 року № 5 о/с По особовому складу поновлено капітана міліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків УМВС України в Рівненській області, із 24.04.2019 року, копія відповідного наказу наявна в матеріалах справи.

25.02.2020 року відбулось засідання комісії ГУНП в Рівненській області, в порядок денний якого було включено питання про розгляд кандидатури ОСОБА_1 для прийняття на службу до ГУНП в Рівненській області відповідно до рішення суду у адміністративній справі №460/1190/19.

За наслідками розгляду даного питання комісією прийнято рішення рекомендувати ОСОБА_1 подати свою кандидатуру для участі в конкурсі на службу до Національної поліції на зайняття вакантної посади на загальних засадах. Вказане рішення оформлено протоколом № 44 від 25.02.2020 року.

Листом від 13.03.2020 року №1553/116/01/26-2020 ГУНП в Рівненській області ОСОБА_1 повідомлено про прийняте рішення, роз`яснено умови та порядок проведення конкурсу на заміщення вакантних посад в ГУНП в Рівненській області, запропоновано ОСОБА_1 подати свою кандидатуру для участі у конкурсі, а також запропоновано останньому в 3-денний термін з моменту отримання даного листа повідомити ГУНП про намір чи відсутність наміру прийняти участь у конкурсі. При цьому ОСОБА_1 повідомлено про те, що у разі відмови від проходження конкурсу, або у разі неотримання відповіді у зазначений вище строк, ГУНП в Рівненській області вважатиме ОСОБА_1 таким, що відмовився від проходження служби в поліції.

19.03.2020 року на адресу ГУНП в Рівненській області надійшла відповідь ОСОБА_1 , зміст якої свідчить про те, що останній відмовляється брати участь у конкурсі, і продовжує наполягати на тому, щоб бути призначеним на посаду в ГУНП в Рівненській області без проходження конкурсу.

Наказом УМВС України в Рівненській області від 25.02.2020 року №2 о/с старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків УМВС України в Рівненській області капітана міліції ОСОБА_1 звільнено у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом 64 г (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону України Про Національну поліцію.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що після отримання позивачем пропозиції прийняти участь у конкурсі на службу в поліції, і відмовившись від участі у такому конкурсі, позивача слід вважати таким, що відмовився від проходження служби в поліції, а відтак у відповідача були наявні підстави звільнити його через скорочення штатів на підставі пункту 10 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про Національну поліцію

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими, виходячи з наступного.

07.11.2015 року втратив чинність Закон України Про міліцію від 20.12.1990 №565-ХІІ (далі - Закон №565-ХІІ) та набрав чинності Закон України Про Національну поліцію від 02.07.2015 року №580-VIІI (далі - Закон №580-VIІI), який опубліковано 06.08.2015 в газеті Голос України.

Відповідно до пункту 1 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VІІІ він набирає законної сили через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, а пунктом 8 цього ж Розділу Закону передбачено, що всі працівники міліції особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе наступне звільнення через скорочення штатів.

Згідно з пунктом 9 розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIІI працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до наведених приписів законодавства, та позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 27.11.2019 у справі №804/16382/15, працівник міліції, посада якого скорочена, може бути прийнятий на службу до поліції, за умови його відповідності вимогам до поліцейських, одним із двох способів: шляхом видання наказу про призначення за його згодою або шляхом проходження конкурсу.

У першому випадку формою волевиявлення особи є надання згоди на призначення на посаду. Наданню згоди повинна передувати пропозиція щодо призначення на відповідну посаду, тобто ініціатива керівництва. Згода особи є відповіддю на цю ініціативу, а наслідком згоди є призначення особи на посаду відповідно до узгодженої пропозиції. Отже, особа, попереджена про звільнення за скороченням штатів, у цьому випадку не має можливості виявити ініціативу і своє волевиявлення здійснює шляхом згоди на ініціативу керівництва.

У другому випадку необхідна ініціатива особи щодо участі в конкурсі. Спосіб виявлення такої ініціативи визначається порядком проведення конкурсу та може мати форму письмової заяви (рапорту).

Невиконання органом державної влади свого обов`язку у встановлений законом строк не може позбавляти особу права на прийняття на службу до поліції відповідно до п. 9 розділу XI Закону України Про Національну поліцію.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.03.2019 року у справі №825/3735/15-а.

Матеріалами справи підтверджено, що оскарженим наказом позивач повторно звільнений зі служби в органах внутрішніх справ за п. 64 г (через скорочення штатів), тобто з тих самих підстав, з яких був звільнений згідно із наказами №348 о/с від 06.11.2015 року та №2 о/с від 23.04.2019 року, які в судовому порядку визнані протиправними та скасовані.

Колегія суддів зазначає, що приймаючи оскаржений наказ від 25 лютого 2020 року №2 о/с, відповідач фактично повторно звільняє позивача за пунктом 64 Г через скорочення штатів, ігноруючи наявність судових рішень щодо незаконного звільнення позивача, які в силу статей 129, 129-1 Конституції України є обов`язковим до виконання.

Таким чином, з урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що наказом УМВС України в Рівненській області від 21.10.2019 року №5 о/с про поновлення капітана міліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків Управління МВС України в Рівненській області із 24.04.2019 року не було відновлено порушене право позивача на працю, передбачене Конституцією України.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо скасування наказу №2 о/с від 25 лютого 2020 року є підставними та обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню.

Враховуючи протиправність оскарженого наказу щодо звільнення позивача з посади колегія суддів зазначає, що такий підлягає поновленню на посаді старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області з дати, наступної після звільнення.

У відповідності до ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» встановлено, що при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.

Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» передбачено, що середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Судом апеляційної інстанції витребовувався розрахунок середньомісячної заробітної плати позивача за останні два календарні місяці роботи.

Листом Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 15 жовтня 2019 року надано довідку про грошове забезпечення, відповідно до якої загальна сума доходу гр. ОСОБА_1 у період з жовтня 2019 року по січень 2020 року становить 0 грн.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зобов`язаня Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 26 лютого 2020 року по 20 жовтня 2020 року.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним рішення комісії ГУНП в Рівненській області від 25.02.2020 року з питання розгляду кандидатури капітана міліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого ВБНОН УМВС України в Рівненській області, для прийняття на службу до ГУНП в Рівненській області колегія суддів зазначає наступне.

Так, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року, залишеним без змін в частині постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2020 року, зобов`язано Головне управління Національної поліції в Рівненській області розглянути кандидатуру ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області, для зайняття посади у відповідності до пункту 9 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", у Головному управлінні Національної поліції в Рівненській області та видати відповідний наказ з цього приводу.

Позивач звертався до відповідачами із заявами від 25.09.2019 року, 12.11.2019 року та 07.02.2020 року в яких просив розглянути його кандидатуру на зайняття посади в Головному управлінні Національної поліції в Рівненській області на виконання рішення суду у справі № 460/1190/19, за результатом розгляду яких керівник повинен був прийняти рішення у формі наказу про призначення позивача або, у разі сумнівів щодо його відповідності вимогам до поліцейських, рекомендувати останньому подати свою кандидатуру для участі у конкурсі на заміщення вакантних посад, та у разі отримання згоди позивача прийняти участь у конкурсі організувати проведення такого конкурсу.

За наслідками розгляду зазначених заяв позивача та на виконання рішення суду у справі № 460/1190/19, 25.02.2020 року було проведено засідання комісії ГУНП в Рівненській області з питання розгляду кандидатури капітана міліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків УМВС України в Рівненській області для прийняття на службу до ГУНП в Рівненській області.

За наслідками розгляду даного питання комісією прийнято рішення рекомендувати ОСОБА_1 подати свою кандидатуру для участі в конкурсі на службу до Національної поліції на зайняття вакантної посади на загальних засадах. Вказане рішення оформлено протоколом № 44 від 25.02.2020.

Постановою старшого державного виконавця ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 26.06.2020 року, яка на даний момент є чинною, закінчено виконавче провадження ВП № 61385327 з виконавчого листа №460/1190/19, виданого Рівненським окружним адміністративним судом 21.02.2020 року, про зобов`язання ГУНП в Рівненській області розглянути кандидатуру ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків УМВС України в Рівненській області, для зайняття посади у відповідності до п. 9 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про Національну поліцію, у Головному управлінні Національної поліції в Рівненській області, у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду в цій частині.

Таким чином, приймаючи рішення комісії ГУНП в Рівненській області від 25.02.2020 року з питання розгляду кандидатури капітана міліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого ВБНОН УМВС України в Рівненській області, для прийняття на службу до ГУНП в Рівненській області, яким рекомендовано ОСОБА_1 подати свою кандидатуру для участі в конкурсі на службу до Національної поліції на зайняття вакантної посади на загальних засадах відповідач вчинив дії, спрямовані на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року, а виконавче провадження в цій частині закінчено, у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду.

Отже позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Також, колегія суддів вважає безпідставною позовну вимогу щодо зобов`язання ГУНП в Рівненській області прийняти ОСОБА_1 на службу в органи Національної поліції у одному із територіальних підрозділів ГУНП в Рівненській області у відповідності до пункту 9 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про Національну поліцію шляхом видання відповідного наказу на підставі поданої заяви, з огляду на наступне.

Відповідно до розділу ХІ Закону №580-VІІІ та Положення № 114, на які є посилання у спірному наказі, такі містять три підстави для звільнення особи зі служби через скорочення штатів, а саме: при відмові працівника міліції від проходження служби в поліції; не прийнятті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення; при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Отже, при вирішенні питання щодо звільнення за скороченням штату, керівник органу прямо зобов`язаний розглянути можливість подальшого використання на службі особи, що звільняється.

Тобто, прийняттю рішення про звільнення за скороченням штатів передує певна процедура щодо розгляду можливості подальшого використання особи на службі.

Матеріали справи не містять доказів, які свідчать про дотримання відповідачем зазначених вище законодавчих вимог.

Разом з тим, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Також, щодо стягнення моральної шкоди колегія суддів зазначає те, що за правилами частини 5 статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, адміністративні суди можуть розглядати вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватися шкоди, завданої лише суб`єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднані з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. В іншому випадку спірні відносини з приводу відшкодування шкоди мають приватноправовий характер та, як наслідок, не можуть бути предметом справи, віднесеної до адміністративної юрисдикції.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, під моральною шкодою законодавець розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі.

Беручи до уваги те, що позивачем не доведено і не надано відповідних доказів завдання йому моральної шкоди, а також не наведено доводів, з яких він виходив при визначенні розміру цієї шкоди, колегія суддів дійшла обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги в частині є підставними та обґрунтованими, відтак адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального і процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, через що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового, яким адміністративний позов слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 липня 2020 року у справі №460/2337/20 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ УМВС України в Рівненській області № 2 о/с від 25.02.2020 року в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону України Про Національну поліцію та пункту 64 г Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області з 26 лютого 2020 року.

Зобов`язати Управління МВС України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 26 лютого 2020 року по 20 жовтня 2020 року.

В задоволенні решти позову відмовити.

Постанова в частині поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з розрахунку за один місяць допустити до негайного виконання.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький

Повний текст постанови складено 23.10.2020 року.