Справа № 420/9205/20
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2020-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9205/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Бутенко А.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (вул. Косовська, 2-Д, м. Одеса, 65017) до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Богдана Хмельницького, 34, м. Одеса, 65007) про визнання протиправними та скасування постанов від 10.07.2020 року ВП №62529670,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення виконавчого збору від 10.07.2020 року ВП № 62529670 та постанову відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення витрат виконавчого провадження від 10.07.2020 року ВП № 62529670.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позову зазначено, що 12.08.2020 року на адресу позивача надійшла постанова відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про відкриття виконавчого провадження від 10.07.2020 року ВП №62529670 за виконавчим листом №420/7825/19 виданого 17.06.2020 року. На виконання отриманої постанови про відкриття виконавчого провадження, 19.08.2020 року листом від 14.08.2020 року (вих.№02-23/209)

було повідомлено державного виконавця про добровільне виконання рішення суду у повному обсязі до отримання постанови про відкриття виконавчого провадження та повідомлено про можливість закінчення виконавчого провадження у зв`язку із фактичним виконанням рішення суду.

Також, 09.09.2020 року на адресу департаменту надійшли постанови державного виконавця про стягнення витрати виконавчого провадження від 10.07.2020 року ВП №62529670 та постанова про стягнення виконавчого збору від 10.07.2020 року ВП №62529670. На переконання позивача, на теперішній час жодні докази вжиття примусових заходів державним виконавцем відсутні, а тому відсутні законні підстави для стягнення виконавчого збору у розмірі, зазначеному в оскаржуваній постанові про стягнення з боржника виконавчого збору від 10.07.2020 року ВП №62529670 та постанові про стягнення витрат виконавчого провадження від 10.07.2020 року ВП №62529670, та вважаємо зазначені постанови безпідставними та необґрунтованими.

Окремо позивач наголошує, що відповідачем порушено строки направлення постанови про відкриття виконавчого провадження, не підтверджено здійснення фактичних витрат на організацію та проведення виконавчих дій.

23.10.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач, з посиланням на фактичні обставини справи постанову Верховного Суду від 13.02.2019 року у справі №295/13991/16-а, зазначив, що оскаржувані постанови є правомірними, з огляду на виконання позивачем рішення суду саме після винесення постанови про відкриття провадження.

Щодо стягнення витрат на виконавче провадження, то відповідач зазначив, що ним винесено відповідну постанову про стягнення витрат виконавчого провадження у відповідності до наказу Міністерства юстиції України №2830/5 від 29.06.2016 року та ст.27 Закону України «Про виконавче провадження».

Процесуальні дії вчинені судом.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 року відкрито провадження у справі №420/9205/20 за позовом Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов від 10.07.2020 року ВП №62529670, вирішено здійснювати розгляд справи у письмовому провадженні, з урахуванням особливостей, встановлених ст.287 КАС України, та витребувано у Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №62529670.

23.10.2020 року від відповідача надійшли копії матеріалів виконавчого провадження №62529670.

Обставини справи.

Судом встановлено, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2020 року у справі №420/7825/19, зокрема, визнано протиправним та скасовано рішення комісії Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради по розгляду заяв з призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива в окремих випадках, надання пільг за фактичним місцем проживання та призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, оформлене протоколом №11 с від 30.05.2019р., про відміну субсидії на житлово-комунальні послуги з травня 2018 року ОСОБА_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язано Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради повернути грошові кошти перерахованої житлової субсидії в сумі 10 368,42 грн., зняті з особових рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1 в організаціях-надавачах житлово-комунальних послуг, на особові рахунки, відкриті на ім`я ОСОБА_1 , в організаціях-надавачах житлово-комунальних послуг, а саме:

- на особовий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я позивача в ОСББ "ТАКІ-ДА" () в сумі 5323,08 грн.;

- на особовий рахунок № НОМЕР_2 , відкритий на ім`я позивача в КП "Теплопостачання міста Одеси" () в сумі 3035,09 грн.;

- на особовий рахунок № НОМЕР_3 , відкритий на ім`я позивача в ТОВ "Одесагаз-постачання" () в сумі 759,67 грн.;

- на особовий рахунок № НОМЕР_4 , відкритий на ім`я позивача в Північному РЕМ АТ "Одесаобленерго" () в сумі 1110,94 грн.;

- на особовий рахунок № НОМЕР_4 , відкритий на ім`я позивача в Північному міському підрозділі ТОВ "Одеська обласна енергопостачальна компанія" () в сумі 139,64 грн.

17.06.2020 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №420/7825/19 щодо примусового виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2020 року у справі №420/7825/19 про зобов`язання Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради повернути грошові кошти перерахованої житлової субсидії в сумі 10 368,42 грн., зняті з особових рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1 в організаціях-надавачах житлово-комунальних послуг, на особові рахунки, відкриті на ім`я ОСОБА_1 , в організаціях-надавачах житлово-комунальних послуг.

10.07.2020 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щегловою Є.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№62529670, яку направлено позивачу засобами поштового зв`язку 16.07.2020 року та отримано позивачем 09.09.2020 року.

Судом також з`ясовано, що 10.07.2020 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щегловою Є.В. винесено постанову ВП№62529670 про стягнення виконавчого збору з Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради у розмірі 18892,00 грн. та постанову про стягнення витрат виконавчого провадження ВП№62529670 у розмірі 269,00 грн., які складаються з оплати за виконавче провадження (інформація про яке вноситься до АСВП), за просту кореспонденцію, рекомендовану кореспонденцію та канцелярське приладдя, які направлені позивачу засобами поштового зв`язку 01.09.2020 року та отримані позивачем 03.09.2020 року.

Згідно з повідомленнями про донарахування/зняття суми до особової справи №43377від 11.08.2020 року, на виконання рішення суду по справі №420/7825/19, позивачем зроблено дорахунок ОСОБА_1 субсидії по послузі оплата житла у розмірі 5323,08 грн. та 3035,09 грн.

Відповідно до квитанцій №28 від 13.08.2020 року на суму 1111,00 грн., №26 від 13.08.2020 року на суму 759,70 грн. та №27 від 13.08.2020 року на суму 139,70 грн., позивачем здійснено перерахування грошових коштів на рахунки ОСОБА_1 у відповідності до постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2020 року у справі №420/7825/19.

Листом від 14.08.2020 року №02-23/209 позивач повідомив відповідача про виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2020 року у справі №420/7825/19 у повному обсязі.

18.09.2020 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щегловою Є.В. винесено постанову ВП№62529670 про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» - у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Вважаючи, що постанови відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення виконавчого збору від 10.07.2020 року ВП№ 62529670 та про стягнення витрат виконавчого провадження від 10.07.2020 року ВП № 62529670 є протиправними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом.

Джерела права й акти їх застосування.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частиною шостою статті 26 Закону №1404-VIII установлено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до частини першої статті 27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно з частиною третьою статті 27 Закону №1404-VIII, за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Частиною п`ятою статті 27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

За приписами ч.4 ст.27 Закону №1404-VIII, державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до частини дев`ятої статті 27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Пунктом 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до статті 42 Закону України "Про виконавче провадження" кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2830/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за №1300/29430, встановлені види та розміри витрат виконавчого провадження.

Так, у відповідності до розділу 1 Наказу до видів витрат виконавчого провадження віднесено: 1. виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари; 2. пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв`язку; 3. послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій: експертів; зберігачів; перекладачів; суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; суб`єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій; 4. послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум; 5. проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини; 6. послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці; 7. банківські послуги при операціях з іноземною валютою;8. сплата судового збору; 9. плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України № 1404-VIII "Про виконавче провадження" плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження; 10. інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.

Розміри витрат виконавчого провадження врегульовані розділом 2 вказаного наказу.

Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 затверджено Інструкцію № 512/5, розділом VI якої врегульовано фінансування витрат виконавчого провадження.

Згідно з пунктом 1 даного розділу фінансування виконавчого провадження здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження, визначених статтею 42 Закону №1404-VIII.

Використання коштів виконавчого провадження органами державної виконавчої служби здійснюється відповідно до Порядку використання коштів виконавчого провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року № 554.

Відповідно до пункту 2 цього розділу, витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку).

Висновки суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками справи доказами, суд виходить з приписів ч. 2 ст. 2 КАС України та доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

З аналізу статей 26, 27 Закону №1404-VIII випливає, що про стягнення виконавчого збору державний виконавець обов`язково зазначає одночасно з відкриттям виконавчого провадження у відповідній постанові.

Водночас, у Законі №1404-VIII передбачено випадки, коли виконавчий збір не стягується (частина п`ята статті 27 Закону №1404-VIII), а також умову, коли зазначений в постанові про відкриття виконавчого провадження виконавчий збір не підлягає стягненню.

В останньому випадку йдеться про частину дев`яту статті 27 Закону №1404-VIII, за змістом якої виконавчий збір не стягується, якщо відповідне рішення було виконано в повному обсязі згідно з виконавчим документом до відкриття виконавчого провадження.

Отже, одночасно з відкриттям виконавчого провадження (крім випадків, визначених у частині п`ятій статті 27 Закону №1404-VIII) державний виконавець зазначає про стягнення виконавчого збору. Проте, якщо під час виконавчого провадження буде встановлено, що рішення суду виконано до його відкриття, виконавче провадження закривається, а зазначений у постанові про відкриття виконавчого провадження виконавчий збір не стягується.

Аналогічну за змістом правову позицію Верховний Суд вже неодноразово викладав у постановах від 07 жовтня 2020 року в справі № 815/3815/17, від 23 січня 2019 року в справі №703/1086/17, від 20 лютого 2019 року в справі №712/5014/17, від 13 лютого 2019 року в справі №295/13991/16-а .

З урахуванням норм, закріплених у частині п`ятій статті 26 Закону №1404-VIII, зазначення у постанові про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 Закону №1404-VIII, за умови, що примусове виконання рішення передбачає його справляння, є обов`язком державного виконавця.

Як встановлено судом, у провадженні головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Є.В. перебував виконавчий лист з примусового виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2020 року у справі №420/7825/19, про зобов`язання боржника вчинити дії, тобто, немайнового характеру.

При цьому, виконання рішення суду здійснено позивачем після відкриття виконавчого провадження - 13.08.2020 року, а відтак, у даній справі не підлягає застосуванню ч.9 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на наведені правові норми та фактичні обставини справи, враховуючи, що фактичне виконання судового рішення відбулося після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а також нормативне регулювання, визначене частиною дев`ятою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно прийняті оскаржувані постанови про стягнення виконавчого збору та про стягнення витрат виконавчого провадження у ВП№62529670 та вказані постави є законними, обґрунтованими та такими, що прийняті в межах повноважень та у спосіб визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Суд відхиляє твердження позивача про порушення відповідачем строку направлення постанови про відкриття виконавчого провадження, що призвело до зволікання виконання рішення суду позивачем, з огляду на те, що матеріалами справи підтверджено отримання позивачем копії постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2020 року у справі №420/7825/19 09.06.2020 року, у зв`язку з чим позивач мав можливість виконати рішення суду до відкриття виконавчого провадження. Окрім того, постанова про виконавчого провадження не є предметом розгляду даної справи.

Враховуючи викладене, оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради не належать до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 139, 143, 241-246, 250-251, 287 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (вул. Косовська, 2-Д, м. Одеса, 65017) до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Богдана Хмельницького, 34, м. Одеса, 65007) про визнання протиправними та скасування постанов про стягнення виконавчого збору від 10.07.2020 року ВП № 62529670 та про стягнення витрат виконавчого провадження від 10.07.2020 року ВП № 62529670 - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бутенко А.В.

.