Справа № 580/2035/20
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2020-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2035/20 Суддя (судді) першої інстанції: А.М. Бабич
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства «Уманьводоканал» Уманської міської ради на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 липня 2020 року (м. Київ, дата складання повного тексту - 29.07.2020) у справі за адміністративним позовом Північного офісу Держаудитслужби до Комунального підприємства «Уманьводоканал» Уманської міської ради про зобов`язання виконати вимоги,-

В С Т А Н О В И Л А :

Північний офіс Держаудитслужби звернувся з позовом до суду, в якому просить зобов`язати відповідача виконати п.2 вимоги від 03.04.2020 №26-23-06-19-18/1386-2020, шляхом забезпечення виплати працівникам підприємства недонарахованої доплати за класність водіям на суму 253 098,91 грн та п.3 цієї вимоги, шляхом забезпечення виплати працівникам підприємства недонарахованої надбавки за понаднормовий робочий день на суму 20 584,62 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що ревізуються, однак на час подання позовної зави не були виконані.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 29 липня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким закрити провадження у справі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Наголошує, що відповідач не є суб`єктом владних повноважень, тому не може бути стороною у заявленому позові, тобто відсутній публічно-правовий спір.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до п.4.3.4.2 плану проведення заходів державного фінансового контролю Північного офісу Держаудитслужби на 4 квартал 2019 року, направлення від 19.11.2019 №424 службові особи позивача здійснили ревізію фінансово-господарської діяльності відповідача за період з 01.03.2015 до 30.09.2019.

За її результатами склали акт від 26.02.2020 №06-31/06, в якому зафіксовано порушення відповідачем частини 2 ст.97 Кодексу законів про працю України, ч.1 ст.15 Закону України «Про оплату праці», ст.5 Закону України «Про колективні договори і угоди», умов колективного договору між адміністрацією та профспілковим комітетом відповідача:

- в частині проведення з 01.10.2016 до 30.09.2019 нарахування та виплати відповідачем доплати за класність водіям вантажних і легкових автомобілів та автобусів у розмірах, менших, ніж передбачено Колективними договорами №№1, 2, що призвело до невиплати вищевказаної доплати на загальну суму 253098,91 грн (9500,32 грн за 2016 рік, 73750,99 грн за 2017 рік, 87077,05 грн за 2018 рік, та 82770,55 грн за січень-вересень 2019 року);

- в частині проведення з 01.01.2017 до 30.09.2019 нарахування та виплати відповідачем доплати за ненормований робочий день у розмірах, менших, ніж передбачено Колективними договорами №№1, 2, що призвело до невиплати вищевказаної надбавки на загальну суму 20584,62грн. (5261,78 грн за 2017 рік, 7504,26 грн за 2018 рік, та 7818,57 грн за січень-вересень 2019 року).

На підставі Акту відповідачу надіслано письмову вимогу щодо усунення виявлених порушень (лист від 03.04.2020 №26-23-06-19-18/1386-2020). Відповідно до пунктів 2, 3 Вимоги зобов`язано відповідача виплати працівникам підприємства недонараховану доплату за класність водіям на суму 253098,91 грн та недонараховану надбавку за понаднормовий робочий день на суму 20584,62 грн.

Враховуючи, що у добровільному порядку пункти 2,3 вищевказаної вимоги не виконані, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність з вимогами законодавства і в цій частині вона є обов`язковою до виконання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.97 КЗпП форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Аналогічна норма закріплена у ч.1 ст.15 Закону України «Про оплату праці» (далі - Закон №108/95-ВР).

На підставі ч.3 ст.15 Закону №108/95-ВР оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні врегульовано Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 №2939-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні. Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування. Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 4 Закону № 2939-XII інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Згідно ст. 8 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» орган державного фінансового контролю:

1) здійснює державний фінансовий контроль та контроль за: виконанням функцій з управління об`єктами державної власності; цільовим та ефективним використанням коштів державного і місцевих бюджетів; цільовим використанням і своєчасним поверненням кредитів (позик), одержаних під державні (місцеві) гарантії; достовірністю визначення потреби в бюджетних коштах при складанні планових бюджетних показників; відповідністю взятих бюджетних зобов`язань розпорядниками бюджетних коштів відповідним бюджетним асигнуванням, паспорту бюджетної програми (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі); веденням бухгалтерського обліку, а також складанням фінансової і бюджетної звітності, паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі), кошторисів та інших документів, що застосовуються в процесі виконання бюджету; станом внутрішнього контролю та внутрішнього аудиту у розпорядників бюджетних коштів; усуненням виявлених недоліків і порушень;

2) розробляє пропозиції щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому;

3) вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб;

4) здійснює інші повноваження, визначені законами України та покладені на нього Кабінетом Міністрів України.

Орган державного фінансового контролю розглядає листи, заяви і скарги громадян про факти порушення законодавства з фінансових питань. Звернення, в яких повідомляється про крадіжки, розтрати, недостачі, інші правопорушення, негайно пересилаються правоохоронним органам для прийняття рішення згідно з законодавством.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надається право: пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства (пункт 7); звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (пункт 10); при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку (пункт 13).

Згідно пункту 1 Положення про Державну аудиторську службу України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 43 від 03 лютого 2016 року Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Пунктом 6 Положення передбачено, що Держаудитслужба має право в установленому порядку, зокрема: пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (підп. 16); порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених з порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (підп. 20); у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку (підп. 23).

Підпунктом 9 пункту 4 Положення установлено, що Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність з вимогами законодавства і в цій частині вона є обов`язковою до виконання. Стосовно відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом пред`явлення вимоги. Такі збитки відшкодовуються в добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2018 у справі №826/9672/17.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до умов Колективного договору від 25.06.2013 №135 та Колективного договору від 03.04.2017 №387 передбачено доплати за класність водіям вантажних і легкових автомобілів, автобусів другого класу - 10%, першого класу - 25% до встановленої тарифної ставки за відпрацьований водієм час.

Також умовами цих договорів установлено доплату за ненормований робочий день водіям легкових автомобілів у розмірі 25% встановленої місячної тарифної ставки за відпрацьований час водієм.

Розрахунками недоотримання працівниками відповідача доплати за ненормований робочий день та класність підтверджено зазначені в Акті ревізії та вимозі суми недоплати.

Відповідач вказаних розрахунків та висновків Акту ревізії не спростував жодним доводом та доказом.

Необхідність усунення вищезазначених порушень щодо доплати водіям за ненормований робочий день та класність відображена в пунктах №№ 2, 3 вимоги.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки пукти 2, 3 вимоги від 03.04.2020 №26-23-06-19-18/1386-2020 стосуються приведення діяльності відповідача у відповідність вимогам чинного законодавства щодо виплати заробітної плати працівникам у належному розмірі і станом на час судового розгляду справи ці вимоги не оскаржені, а зобов`язання, визначені ними, відповідачем не виконані, тому наявні підстави для задоволення позову.

Щодо доводів апелянта, що відповідач не є суб`єктом владних повноважень, тому не може бути стороною у заявленому позові, тобто відсутній публічно-правовий спір, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень

Згідно до ч.4 ст.5 КАС України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Відповідно до п.5 ч.4 ст.46 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб`єкту владних повноважень законом.

При цьому, здійснення органом державного фінансового контролю своїх повноважень (владних управлінських функцій) обумовлює виникнення правовідносин з підконтрольною установою - КП «Уманьводоканал», які мають публічно-правовий характер.

Правова природа письмової вимоги контролюючого органу породжує правові наслідки (зокрема, обов`язки) для свого адресата, тому має риси правового акту індивідуальної дії (з урахуванням її змістовної складової, незалежно від форми документа, у якому вона міститься). Такий акт може бути предметом судового контролю в порядку адміністративного судочинства у разі звернення із відповідним позовом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.03.2018 у справі №826/9672/17.

Таким чином, вищевикладене спростовує доводи апелянта щодо неможливості його участі у справі в якості відповідача та відсутність публічно-правового спору.

Щодо доводів апелянта, що позивач звертається до суду в інтересах інших осіб - робітників КП «Уманьводоканал», колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, адміністративний позов подано не в інтересах інших осіб, а подано, оскільки підконтрольною установою не виконано вимоги щодо усунення порушень законодавства, які виявленні під час ревізії. Тобто саме невиконання винесеної вимоги і було підставою звернення до суду, тому твердження апелянта в цій частині є необґрунтованими.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Уманьводоканал» Уманської міської ради залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 липня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 22.10.2020.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Н.В. Безименна