Справа № 520/12917/2020
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2020-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

22 жовтня 2020 року № 520/12917/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Зінченко А.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (м-н Конституції, 1, Палац Праці,3 під`їзд, 4 пов,м. Харків,61200, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд визнати протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області щодо припинення ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 виплати страхових регресних виплат у рахунок відшкодування шкоди у зв`язку з професійним захворюванням, починаючи з березня 2016 року та зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області поновити виплату ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 страхових регресних виплат у рахунок відшкодування шкоди у зв`язку з професійним захворюванням та виплатити заборгованість за весь період часу починаючи з квітня 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Позивач знаходиться на обліку відповідача, як отримувач страхових регресних виплат у рахунок відшкодування шкоди у зв`язку з професійним захворюванням.

В березні 2016 року без попередження, без надання будь-яких Постанов, виплата регресу припинилась. Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними та такими, що порушують його конституційні права громадянина України, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Проаналізувавши наведене, судом встановлено, що ОСОБА_1 вказує на те, що він перебуває на обліку у відповідача як внутрішньо переміщена особа, проте не зазначає де саме та до якого населеного пункту чи міста Харківської області він перемістився.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем не надано довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи як до суду та к і до відповідача.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 № 1706-VII (далі Закон № 1706), факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Таким чином, для підтвердження статусу внутрішньо переміщеної особи позивач повинен був надати копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи в Харківській області.

Проте в порушення ст. 4 Закону 1704, факт внутрішнього переміщення до Харківської області позивачем не підтверджено.

Призначення та виплата страхових виплат потерпілим на виробництві внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання здійснюється робочими органами Фонду соціального страхування України у відповідності із Законом України від 23.09.1999 року № 1105 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (надалі - Закон №1105).

Статтею 43 Закону № 1105 встановлено обов`язкові документи для розгляду справ про страхові виплати.

Згідно ст.44 Закону № 1105 Фонд соціального страхування розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів.

Державні кошти щодо соціального страхування сплачуються лише на підставі документів, що підтверджують право на призначення страхових виплат.

Відповідно до пункту 3 розділу VII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1105 особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселились із тимчасово окупованої території, території проведення АТО або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Слід зазначити, що згідно зі ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» від 20.03.2003 року № 638-ІV у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян.

Так, на виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості реалізації прав деяких категорій осіб на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 01.10.2014 року № 531 правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України прийняло постанову «Про затвердження Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції» від 11 грудня 2014 року № 20 (надалі - Порядок №20), яка діяла на час спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку № 20, особи, які тимчасово переміщені, мають право на продовження раніше призначених та нарахованих страхових виплат у робочому органі виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування) на підставі заяви, до якої додаються копії довідки про взяття на облік, паспорта або документа, що посвідчує особу, та реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомили про це відповідні державні органи і мають відмітку у паспорті). Копії засвідчуються працівником відділення при пред`явленні оригіналів.

Відповідно до п. 2 розділу І Постанови № 20 особи, які тимчасово переміщені, мають право на призначення та/або продовження раніше призначених страхових виплат, страхових витрат на медичну та соціальну допомогу відповідно до Закону № 1105 безпосередньо в робочих органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - робочі органи виконавчої дирекції Фонду) за фактичним місцем проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, за формою, наведеною в додатку до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 (далі - довідка про взяття на облік), відповідно до Закону 1706.

За приписами п. 5, 9 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Позивач має обов`язок додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази, позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

В порушення вимог ст. 160 КАС України позивачем не обґрунтовано вимоги заявлені до Фонду та не подано доказів, на підтвердження обставин, щодо позовних вимог. Крім того, позивачем не подано письмових пояснень щодо неможливості надання доказів.

До відповідача ОСОБА_1 , у зазначений в позовній заяві період (квітень 2017 року), з відповідною заявою про продовження раніше призначених та нарахованих страхових виплат до відділення виконавчої дирекції управління фонду в Харківській області не звертався.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Проте з позовної заяви не вбачається конкретної, підтвердженої інформації, у порядку встановленому законом, стосовно позивача, а саме: не надано належним чином завірених копій документів що встановлюють особу, взагалі не надано копії довідки, що підтверджує факт переміщення позивача на територію Харківської області та не зазначено де знаходяться оригінали документів.

Судом також встановлено, що позивачем надано не завірену копію пенсійного посвідчення, яке на сьогоднішній день не є дійсним, оскільки термін його дії було встановлено до 23.06.2020 року.

Чинним процесуальним законодавством встановлено вимоги, за умови дотримання яких докази є допустимими, при цьому обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Важливою вимогою використання копії письмового доказу як допустимого доказу у справі є її належне засвідчення.

Таким чином, не засвідчені в установленому законом порядку копії документів не можуть бути використаними на підтвердження обставин, що входять до предмету доказування у цій справі.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у рішенні від 17 липня 2019 року по справі № 810/719/18.

Суд звертає увагу на те, що доводи позивача в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його (суб`єкта) вини, а обов`язок доказування в адміністративних справах лежить на відповідачу - суб`єкті владних повноважень, не звільняє позивача від обов`язку добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки відповідно до ч. 2 ст. 44 КАС України, в тому числі й надавати суду докази та їх копії для інших учасників справи.

Так, законні вимоги щодо надання засвідчених в установленому законом порядку копії документів не можуть вважатися перешкодою для реалізації гарантованого Конституцією України права на розгляд його справи судом, оскільки таке право не є безумовним та пов`язане з виконанням учасниками справи процесуальних обов`язків.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у рішенні від 15 травня 2019 року по справі №160/7450/18.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що вимога позивача щодо зобов`язання Фонду поновити йому виплату страхових регресних виплат є безпідставною та необґрунтованою.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Суб`єкти публічного права мають право здійснювати свої повноваження в межах встановлених границь та повноважень.

З врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, як того вимагає процесуальне законодавство, проаналізувавши норми матеріального права, які належить застосувати до спірних правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 245, 246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (м-н Конституції, 1, Палац Праці,3 під`їзд, 4 пов,м. Харків,61200, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя А.В.Зінченко