Справа № 520/12415/2020
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2020-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2020 р. № 520/12415/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Єгупенка В.В.,

розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, м. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 поверх) про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним позовом, в якому позивач просив зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області включити до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.07.2014 року по 06.06.2017 року на Сніжнянському виробничому управління водопровідно- каналізаційного господарства КП «Компанія Вода Донбасу» ().

В обґрунтування позову зазначено, що позивач у період з 01.09.2010 по 06.06.2017 працював в КП «Компанія «Вода Донбасу» Сніжнянське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства. 14.08.2020 ОСОБА_1 звернувся з письмовим зверненням до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з проханням зарахувати до його загального страхового стажу період роботи з 01.07.2014 по 06.06.2017 в КП «Компанія «Вода Донбасу» Сніжнянське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства, оскільки як вбачається з довідки виданої йому, вказаний період роботи не зарахований до його страхового стажу на підставі того, що колишній роботодавець, а саме КП «Компанія «Вод Донбасу», не в повній мірі або взагалі не сплачував за позивача єдиний соціальний внесок.

Відповідач надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на те, що станом на 26.08.2020 в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування наявні інформація щодо періодів трудових відносин застрахованої особи ОСОБА_1 , а саме: за період з 01.09.2010 по 06.06.2017 звітність було надано страхувальником Сніжнянське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства КП «Компанія «Вода Донбасу», яке зареєстровано у АДРЕСА_2 . Згідно інформації з Єдиного державного реєстру роботодавців юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань зазначене підприємство перебуває на обліку в Костянтинівській об`єднаній державній податковій інспекції головного управління ДПС у Донецькій області (м. Сніжне). З 01.07.2014 по 06.06.2017 в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування позначки про сплату внесків по зазначеному підприємству відсутні. За інформацією, отриманою Пенсійним фондом України на міжвідомчому рівні від органів Державної податкової служби, Сніжнянське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства КП «Компанія «Вода Донбасу» станом на 31.08.2020 має заборгованість зі сплати єдиного внеску. Підтвердження страхового стажу працівникам підприємства в повному обсязі можливе тільки при повному погашенні боргу по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач у період з 01.09.2010 по 06.06.2017 працював в КП «Компанія «Вода Донбасу» Сніжнянське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства, що підтверджується даними трудової книжки серії НОМЕР_1 .

17.08.2020 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою щодо зарахування періодів роботи позивача з липня 2014 року по червень 2017 року до загального страхового стажу

03.09.2020 відповідач надав відповідь на заяву ОСОБА_1 , в якій зазначив, що станом на 26.08.2020 в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування наявна наступна інформація щодо періоду трудових відносин застрахованої особи ОСОБА_1 , а саме: за період з 01.09.2010 по 06.06.2017 звітність було надано страхувальником Сніжнянське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу». Згідно інформації з Єдиного державного реєстру роботодавців юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань зазначене підприємство перебуває на обліку в Костянтинівській об`єднаній державній податковій інспекції головного управління Державної податкової служби у Донецькій області. З 01.07.ю2014 по 06.06.2017 в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування позначки про сплату внесків по зазначеному підприємству відсутні. За інформацією, отриманою Пенсійним фондом України на міжвідомчому рівні від органів Державної податкової служби, Сніжнянське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства КП «Компанія «Вода Донбасу» станом на 31.08.2020 має заборгованість зі слати єдиного внеску. Підтвердження страхового стажу працівникам підприємства в повному обсязі можливе тільки при повному погашенні боргу по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Не погодившись із діями відповідача щодо відмови в зарахуванні до пенсійного стажу періоди роботи позивача з 01.07.2014 по 06.06.2017, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ст. 58 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону № 1788-XII, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затв. постановою КМ України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок) передбачено що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 2.2 Інструкції передбачено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (пункт 2.3 Інструкції).

Положеннями ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон № 1058-ІV) передбачено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

У відповідності до статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI) платниками єдиного внеску є, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (п. 1 ч.2 ст. 6 Закону № 2464).

Разом з тим, в силу приписів пунктів 1, 3 частини першої статті 12-1 Закону Пенсійний фонд відповідно до покладених на нього завдань формує та веде реєстр застрахованих осіб Державного реєстру, здійснює заходи щодо надання інформації з Державного реєстру відповідно до цього Закону; здійснює контроль, у тому числі спільно з органами доходів і зборів, за достовірністю відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» джерелами формування Державного реєстру є відомості, що надходять до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду від: державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; платників єдиного внеску; застрахованих осіб; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад; органів доходів і зборів та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ, організацій та військових частин; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів; територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску; інших джерел, передбачених законодавством.

За змістом статті 20 Закону № 1058-ІV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

З індивідуальних відомостей про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування вбачається, що період роботи з липня 2014 року по червень 2017 року в КП «Компанія «Вода Донбасу» Сніжнянське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства не зарахований до загального страхового стажу позивача.

У трудові книжці ОСОБА_1 містяться записи про його роботу у період з 01.09.2010 по 06.06.2017 у КП «Компанія «Вода Донбасу» Сніжнянське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV) передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-ІV страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом ст. 20 Закону № 1058-ІV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст. 106 Закону № 1058-ІV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Отже, обов`язок зі сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Відтак, фактично, внаслідок невиконання КП «Компанія «Вода Донбасу» Сніжнянське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства обов`язку зі сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України, позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Водночас, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Аналогічну правову позицію щодо застосування зазначених норм права висловив Верховний Суд у постанові від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а та від 20 березня 2019 року у справі № 688/947/17.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неперерахування КП «Компанія «Вода Донбасу» Сніжнянське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства за позивача страхових внесків не є підставою для не включення відповідного періоду роботи до стажу, що дає право на трудову пенсію, оскільки відповідно до ст. 62 Закону № 1058-ІV основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка працівника.

Як зазначалося, записами в трудовій книжці ОСОБА_1 підтверджується його робота у період з 01.09.2010 по 06.06.2017 в КП «Компанія «Вода Донбасу» Сніжнянське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства, а нарахована заробітна плата даними з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та даними особових рахунків за час роботи позивача на вказаному підприємстві.

З огляду на наведені обставини, суд дійшов висновку про бездіяльність відповідача щодо неврахування до страхового стажу позивача зазначеного вище періоду, оскільки невнесення страхових внесків відбулося не з вини позивача та обов`язок сплати єдиного соціального внеску покладається безпосередньо на підприємство, на якому працював позивач.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та задоволення адміністративного позову у повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 8, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 262, 263 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, м. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 поверх) про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області включити до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.07.2014 року по 06.06.2017 року на Сніжнянському виробничому управлінні водопровідно- каналізаційного господарства КП «Компанія Вода Донбасу» ().

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ).

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Єгупенко