Справа № 120/3886/20-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2020-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 жовтня 2020 р. Справа № 120/3886/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення

УСТАНОВИВ

У Вінницький окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі - відповідач).

У позовній заяві позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 21.07.2020 № .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Головним управлінням ДПС у Вінницькій області 01.07.2020 було здійснено фактичну перевірку АЗС у смт. Тростянець, вул. Наконечного, 2.

За результатами перевірки 01.07.2020 відповідачем було складено Акт (довідка) фактичної перевірки, яким задокументовано порушення п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та п. 230.1.3 ст. 230 Податкового кодексу України, а саме не надано щоденних даних про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального після проведення останньої операції з обігу пального у звітній добі до центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову політику з 01.04.2020 по 25.06.2020.

21.07.2020 на підставі Акта перевірки від 03.07.2020 № 234/02/32/05/06/ НОМЕР_1 відповідачем винесено податкове повідомлення - рішення № про застосування штрафних санкцій за платежем акцизний податок на суму 86000,00 грн.

Позивач вважає податкове повідомлення - рішення від 21.07.2020 № протиправним та таким що підлягає скасуванню. Тому з метою захисту своїх прав та законних інтересів позивач звернувся до суду із цим позовом.

Аргументуючи протиправність оскаржуваного податкового повідомлення - рішення позивач зазначає таке:

Акт перевірки від 03.07.2020 № 234/02/32/05/06/ НОМЕР_1 складено із порушенням норм п. 86.5 ст. 86 ПК України, та із його змісту не вбачається момент початку та закінчення перевірки;

податкове повідомлення - рішення від 21.07.2020 № направлено йому із порушенням правил, встановлених ст. 42 ПК України;

до оскаржуваного податкового повідомлення - рішення не долучено розрахунок штрафних санкцій, який повинен бути його невід`ємним додатком;

щоденні дані про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального після проведення останньої операції з обігу пального у звітній добі за період із 01.04.2020 по 25.06.2020 не направлено до центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову політику у зв`язку із запровадженням карантинних заходів на території України, що на думку позивача, виключає його вину як обов`язковий елемент складу порушення вимог Податкового кодексу України.

Тому позивач вважає, що дії відповідача щодо притягнення його до відповідальності є незаконними, а тому спірне податкове повідомлення - рішення підлягає скасуванню.

Ухвалою від 10.08.2020 відкрито провадження у адміністративний справі та вирішено її розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до положень ст. 262 КАС України. Також встановлено відповідачам 15-ти денний строк з дня отримання копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Також ухвалою від 10.08.2020 за ініціативою суду замінено відповідача у справі - Головне управління ДФС у Вінницькій області його правонаступником - Головним управлінням ДПС у Вінницькій області.

09.09.2020 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить суд у задоволенні вимог позову відмовити повністю. Також відповідачем подано клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін.

Обґрунтовуючи відзив відповідач вказує на те, що контролюючий орган провів фактичну перевірку позивача з питань дотримання вимог ПК України та інших нормативно-правових актів, які регулюють виробництво, зберігання та обіг спирту етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального в Україні.

Відповідач зазначає, що на виконання п. 81.1 ст. 81 ПК України оператору АЗС ОСОБА_2 було вручено під розписку копію наказу на проведення фактичної перевірки, а також ознайомлено під розписку із направленнями на перевірку. Перевірка проведена в присутності оператора АЗС ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 , яким на підтвердження особи надано паспорт громадянина України серія НОМЕР_2 .

В ході перевірки було виявлено порушення вимог п.п. 230.1.3 п. 230 ст. 230 ПК України, що полягало у незабезпеченні щоденного формування даних про фактичні залишки пального та реалізованого пального в розрізі кодів товарних підкатегорій згідно УКТ ЗЕД та їх подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

За результатами фактичної перевірки складено акт № 234/02/32/05/06/ НОМЕР_1 від 03.07.2020. На підставі акта перевірки ГУ ДПС у Вінницькій області прийняло податкові повідомлення-рішення № від 21.07.2020, яким на підставі п. 128-1.3 ст. 128-1 ПК України застосувало до ФОП ОСОБА_1 штраф в розмірі 86000,00 грн, з розрахунку 1000 грн за кожний неподаний електронний документ в період з 01.04.2020 по 25.06.2020 (86 днів) та № від 21.07.2020, яке позивачем не оскаржується.

Крім того, відповідач заперечує доводи позивача, що акт фактичної перевірки було складено з порушенням діючого законодавства, оскільки перевірка здійснена (03.07.2020), тоді як акт зареєстрований 06.07.2020, тобто не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки.

Щодо доводів позивача, про те що перевірка незаконна адже її проведено в період карантинних заходів відповідач зазначає, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо податкової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби COVID-19» від 13.05.2020 № 591-ІХ продовжено дію мораторію щодо проведення податкових перевірок на період карантину.

Однак, відповідач зазначає, що мораторій не поширюється на фактичні перевірки в із питань порушення вимог законодавства в частині здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених п.п. 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 Податкового кодексу України.

Щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу відповідач зазначив, що позивачем не додано до позовної заяви розрахунку суми гонорару, детальний опис робіт наданих послуг. Крім того відповідач зазначив, що сума витрат на професійну допомогу не є співмірною зі складністю справи.

Ухвалою суду від 22.10.2020 у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Вінницькій області про проведення розгляду справи № 120/3886/20-а в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові аргументи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач зареєстрований фізичною особою - підприємцем 06.12.2006, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серія ААБ № 040976. Основний вид економічної діяльності КВЕД 47.30 «Роздрібна торгівля пальним» (а.с.12).

Право позивача на роздрібну торгівлю пальним підтверджується ліцензією Головного управління ДФС у Вінницькій області № 1900283 (а.с.13).

Згідно витягу з реєстру платників податку на додану вартість № 024 позивач є платником податку на додану вартість з 01.08.2016 (а.с.11).

24.06.2020 заступником начальника ГУ ДПС у Вінницькій області Ковальчук С., з метою проведення перевірки з питань дотримання вимог ПК України та Законів України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв. тютюнових виробів та пального", "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", Постанови Правління НБУ України "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в України", та інших нормативно-правових актів, які регулюють виробництво, зберігання та обіг спирту етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального в Україні, керуючись статтею 20, на підставі підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, підпунктів 80.2.2 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 та на виконання вимог пункту 82.3 статті 82 ПК України, прийнято наказ № 2049 "Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 ", яким вирішено провести фактичну перевірку позивача за адресою: АДРЕСА_1 , з 24.06.2020, терміном 10 діб, за період з 01.01.2018 (а.с.50).

24.06.2020 на підставі п.п. 80.2.2 та 80.2.5 п. 80.2 ст. 80, на виконання п. 82.3 ст. 82 Податкового кодексу України та наказу № 2049 від 24.06.2020 відповідачем оформлено направлення № 1348 та № 1347 від 24.06.2020 на проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 з 24.06.2020 тривалістю 10 діб (а.с.51-52).

У межах строків встановлених наказом від 24.06.2020 № 2049, та зазначених у направленнях на перевірку, у період із 01.07.2020 по 03.07.2020 посадовими особами ГУ ДПС у Вінницькій області проведено фактичну перевірку.

За результатами перевірки відповідачем складено Акт (довідка) фактичної перевірки від 03.07.2020, яким задокументовано порушення п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та п. 230.1.3 ст. 230 Податкового кодексу України, а саме не надано щоденних даних про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального після проведення останньої операції з обігу пального у звітній добі до центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову політику з 01.04.2020 по 25.06.2020. Із актом фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 ознайомився та його примірник отримав, що засвідчив власним підписом (а.с.9-10, 46-49).

На підставі Акта перевірки від 03.07.2020 № 234/02/32/05/06/ НОМЕР_1 відповідачем прийнято податкові повідомлення - рішення № від 21.07.2020 про застосування штрафних санкцій за платежем акцизний податок на суму 86000,00 грн. та № від 21.07.2020 про застосування штрафних санкцій за платежем штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг на суму 85 грн. (а.с.8, 55-56).

Податкове повідомлення - рішення № від 21.07.2020 позивач у межах цієї справи не оскаржує.

Натомість, вважаючи податкове повідомлення - рішення від 21.07.2020 № про застосування штрафних санкцій за платежем акцизний податок на суму 86000,00 грн. протиправним, звернувся до суду із цим позовом.

Аналізуючи підстави оскарження податкового повідомлення - рішення від 21.07.2020 № , суд встановив, що позивач не оспорює як свій статус розпорядника акцизного складу (АЗС) так і факт не надання щоденних даних про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального після проведення останньої операції з обігу пального у звітній добі за період з 01.04.2020 по 25.06.2020 до центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову політику. Однак зіславшись на відсутність вини у своїй бездіяльності щодо ненадання щоденних даних, зазначив про відсутність підстав для притягнення його до відповідальності на підставі п. 128-1.3 ст. 128-1 ПК України. Крім цього, на думку позивача відповідачем порушено процедуру проведення фактичної перевірки, що вказує на протиправність її результатів.

При наданні оцінки спірних правовідносин та встановлених обставин справи, суд керується такими мотивами.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема щодо порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI).

Згідно з п.п 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (п.п.75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI).

Фактична перевірка має деякі спільні ознаки із документальною виїзною перевіркою, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка. Зокрема спільним є те, що у процесі як фактичної так і виїзної документальної перевірки існує етап допуску до її проведення.

Порядок проведення фактичної перевірки встановлений ст. 80 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI.

Відповідно до п. 80.1 ст. 80 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI).

Як вбачається з доданого до матеріалів справи спірного наказу від 24.06.2020 № 2049 підставою для проведення фактичної перевірки вказано п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI (а.с.50).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено нормою п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відтак, прийнявши рішення у формі наказу від 24.06.2020 № 2049 «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 » та зазначивши у ньому нормативні підстави, відповідач діяв у спосіб, що визначений нормами Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Судом встановлено, що фактична перевірка за місцем провадження позивачем його господарської діяльності (АЗС, АДРЕСА_1 ) проведена відповідно до наказу № 2049 від 24.06.2020, який відповідає вимогам п. 81.1 ст. 81 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI (а.с.50).

На підставі наказу № 2049 від 24.06.2020 посадовим особам ГУ ДПС у Вінницькій області Мальованому А.О. та Діброву І.А. видані направлення № 1348 від 24.06.2020 та № 1347 від 24.06.2020 на проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Оператору АЗС ОСОБА_2 , у присутності якого проводилась перевірка, були пред`явлені службові посвідчення, направлення на проведення перевірки та вручена копія наказу про проведення фактичної перевірки, як того вимагає п. 81.1 ст. 81 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI, що засвідчено його підписом у направленнях на перевірку (а.с.51-52).

Беручи до уваги встановлені обставини та враховуючи, що посадові особи контролюючого органу були допущені позивачем та особою, яка фактично здійснювала розрахункові операції (оператором АЗС ОСОБА_2 ) до проведення перевірки, відсутність у акті перевірки зауважень у цій частині до процедури її проведення, суд не ставить під сумнів дотримання відповідачем п. 81.1 ст. 81 ПК України при фактичній перевірці позивача.

В силу п. 80.10. ст. 80 ПК України, порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Як зазначено у п. 86.1 ст. 86 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із запереченнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до п. 86.5 ст. 86 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

Встановлено, що за результатами перевірки відповідачем було складено Акт (довідка) фактичної перевірки від 03.07.2020 № 234/02/32/05/06/ НОМЕР_1 . Із відмітки про реєстрацію акта в органі ДПС встановлено, що днем його реєстрації є 06.07.2020 - наступний робочий день після його складення, адже 03-04.07.2020 були вихідними днями (а.с. 46). Тому, процедура реєстрації акту фактичної перевірки відповідачем дотримана в повному обсязі, що спростовує доводи позивача у цій частині.

Аргументи позивача про те, що зі змісту Акту фактичної перевірки не можливо встановити дату закінчення перевірки суд вважає помилковими, оскільки у тексті Акту (довідки) фактичної перевірки від 03.07.2020 № 234/02/32/05/06/ НОМЕР_1 чітко вказано, що датою закінчення перевірки є 03.07.2020 (а.с.49).

21.07.2020 на підставі Акта перевірки від 03.07.2020 № 234/02/32/05/06/ НОМЕР_1 відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення № про застосування штрафних санкцій за платежем акцизний податок на суму 86000,00 грн. (а.с.8, 55).

Підставою для прийняття вказаного податкового повідомлення - рішення став висновок контролюючого органу про порушення позивачем норм п.п. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI, а підставою для нарахування штрафних санкцій зазначено норму п. 128-1.3 ст. 128 ПК України.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню суб`єкта владних повноважень, суд враховує наступне.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» від 23.11.2018 № 2628-VIII внесено зміни та доповнення, зокрема до ст. 14, 212, 230, 232 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI.

Зазначеними змінами, які набули чинності 01.07.2019, ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI доповнено поняттями акцизного складу пересувного і розпорядника акцизного складу пересувного, викладено у новій редакції поняття акцизного складу і розпорядника акцизного складу, розширено визначення платника акцизного податку, змінено порядок реєстрації та роботи акцизних складів, встановлено, що ведення обліку обсягу пального або спирту етилового здійснюється у Системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Відповідно до п.п. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI особи, які здійснюватимуть реалізацію пального або спирту етилового, підлягають обов`язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб, постійних представництв, місцем проживання фізичних осіб - підприємців до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового.

Судом встановлено, а сторонами по справі не заперечується, що ФОП ОСОБА_1 є розпорядником акцизного складу, що підтверджується заявою про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового та/або акцизних складів (а.с.57).

Згідно витягу з ІС «Податковий блок» судом встановлено, що за ФОП ОСОБА_1 зареєстрований акцизний склад за адресою провадження діяльності: АЗС, АДРЕСА_1 (а.с.58).

Відповідно до п. 14.1.6 ст. 14 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI акцизний склад - це:

а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів;

б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Відповідно до п. 230.1 ст. 230 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.

Згідно з п.п 230.1.1 п. 230.1 ст. 230 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати: а) усі розташовані на акцизних складах витратоміри-лічильники спирту етилового у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового; б) усі акцизні склади - у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Підпунктом 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI передбачено, що розпорядники акцизних складів зобов`язані на кожному акцизному складі щоденно (крім днів, в які акцизний склад не працює) формувати дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального (далі у цьому розділі - обсяг обігу пального) у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15° С.

Дані про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального формуються після проведення останньої операції з обігу пального у звітній добі, але не пізніше 23 години 59 хвилин цієї доби, до початку здійснення операцій з обігу пального у добу, що настає за звітною добою, та подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, не пізніше 23 години 59 хвилин доби, що настає за звітною добою.

На кожному акцизному складі за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД формуються показники про:

обсяги залишків пального на початок та кінець звітної доби, що визначаються шляхом підсумовування обсягів залишків пального в кожному резервуарі на підставі показників рівнемірів-лічильників, встановлених на таких резервуарах, розташованих на такому акцизному складі;

добовий обсяг реалізованого пального, що визначається шляхом підсумовування обсягів реалізованого за звітну добу пального через кожне місце відпуску пального наливом з акцизного складу на підставі показників витратомірів-лічильників, встановлених на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на такому акцизному складі;

добовий обсяг отриманого пального, що визначається шляхом віднімання від обсягу залишків пального на кінець звітної доби обсягу залишків пального на початок звітної доби та додавання добового обсягу реалізованого пального з такого акцизного складу з додаванням обсягу втраченого пального, зазначеного в акцизних накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі акцизних накладних, та з відніманням додаткового обсягу пального, зазначеного в заявках на поповнення обсягу залишку пального або спирту етилового, зареєстрованих у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Дані про залишки пального та про обсяг обігу пального подаються електронними засобами зв`язку у формі електронних документів, яка затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до п. 128-1.3 ст. 128-1 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000 гривень за кожний неподаний електронний документ.

Згідно п. 25 підрозділу 5 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI норми пункту 128-1.3 статті 128-1 цього Кодексу за неподання електронних документів з акцизних складів, на яких розташовані резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, починають застосовуватися з 1 квітня 2020 року (зазначена санкція почала застосовуватись з 01.04.2020 згідно Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо покращення адміністрування акцизного податку» від 18.12.2019 № 391-IX).

Аналізуючи наведені положення норм ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI, суд дійшов висновку, що законодавець чітко встановив для розпорядників акцизного складу до категорії яких належить позивач обов`язок подавати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового та встановив відповідальність за його не виконання.

Судом встановлено та позивачем не оспорюється, що акцизний склад ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 працював щоденно з 01.04.2020 по 25.06.2020 (86 днів). Вказане підтверджується Z-звітами PРO № 1563 (за 01.04.2020) по № 1667 (за 01.07.2020) (а.с.54). Безспірно встановлено й те, що у зазначений період позивач не подавав засобами електронного зв`язку передбачених п.п. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України даних до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Оскільки позивач не подавав щоденних даних протягом 86 днів, до нього було застосовано штрафні санкції в розмірі 86000,00 грн. за кожен день не подання електронного документу.

Аргументуючи підстави неподання даних до центрального органу виконавчої влади про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального після проведення останньої операції з обігу пального у звітній добі протягом 86 днів позивач зіслався на карантинні обмеження у період з 12.03.2020 по 03.04.2020, що застосовані постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11.03.2020 № 211, яка неодноразово зазнавала змін про продовження карантину. Наслідки запровадженого карантину, на думку позивача, виключають його вину у вчиненні порушень норм Податкового кодексу України.

Щодо зазначених доводів позивача, то суд оцінює їх критично, оскільки п.п. 3 п. 2 Постанови № 211 (в редакції постанови № 215 від 16.03.2020) заборонено з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Крім того відповідно до п. 4 Постанови № 211 (в редакції постанови № 255 від 02.04.2020) особами, які потребують самоізоляції, є особи, які досягли 60-річного віку, крім осіб, які здійснюють заходи, пов`язані з недопущенням поширення COVID-19, забезпечують діяльність об`єктів критичної інфраструктури.

Відповідно до п. 6 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» № 392 від 20.05.2020, обов`язковій самоізоляції підлягають, зокрема особи, які досягли 60-річного віку, крім державних службовців і працівників державних органів та органів місцевого самоврядування, народних депутатів України та депутатів місцевих рад, суддів, військовослужбовців та працівників Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, а також осіб, які здійснюють заходи, пов`язані з недопущенням поширення COVID-19, забезпечують діяльність підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, які, зокрема провадять діяльність та надають послуги в галузях енергетики, хімічної промисловості, транспорту, у сферах інформаційно-комунікаційних технологій, електронних комунікацій, у банківському та фінансовому секторах, оборонній промисловості.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що карантинні обмеження із початку їх запровадження не розповсюджувалися на суб`єктів підприємницької діяльності, що здійснювали діяльність із роздрібної торгівлі пальним та не покладали обов`язку самоізоляції на осіб, які забезпечують їх діяльність.

Крім того суд зазначає, що подання даних до центрального органу виконавчої влади про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального після проведення останньої операції з обігу пального у звітній добі здійснюється дистанційно в електронній формі, що теж спростовує доводи позивача про неможливість виконання ним обов`язку покладеного п.п. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України.

Щодо аргументів позивача про відсутність в податковому повідомленні - рішенні від 21.07.2020 № розрахунку штрафних (фінансових) санкцій (штрафу), суд зазначає, що сума штрафу в розмірі 86000,00 грн. розрахована правильно, оскільки згідно п. 128-1.3 ст. 128 ПК України, штраф накладається у розмірі 1000 гривень за кожний неподаний електронний документ.

Як встановлено судом, акцизний склад ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 працював щоденно з 01.04.2020 по 25.06.2020 (86 днів).

Отже, сума штрафних санкцій за платежем акцизний податок становить 86000,00 грн. (86 днів х 1000 грн.).

Щодо неналежного направлення податкового повідомлення - рішення від 21.07.2020 № на адресу позивача, суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства фінансів України № 1204 від 28.05.2015 затверджено Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків (далі - № Порядок 1204).

Відповідно до п. 3 розділу ІІІ Порядку № 1204 податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 Кодексу.

Відповідно до п. 42.1 ст. 42 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (п. 42.2 ст. 42 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI).

Платники податків, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті, можуть здійснювати листування з контролюючими органами засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги" (п. 42.4 ст. 42 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI).

Згідно п. 42.5 ст. 42 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

Як встановлено судом, податкове повідомлення - рішення від 21.07.2020 № направлялося на податкову адресу платника податку, а саме: вул. Незалежності, 45, смт. Теплик, Теплицький район, Вінницька область, 23800, що підтверджується податковим повідомленням - рішенням (а.с.8, 55) та копією конверту (а.с.7).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення - рішення від 21.07.2020 № контролюючим органом було направлено позивачу в порядку та спосіб передбачений ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI та Порядком № 1204. Крім того, аргументи про правомірність чи неправомірність дій відповідача щодо направлення йому податкового повідомлення - рішення, не можуть впливати на висновки суду щодо законності самого рішення, адже такі дії вчиняються після прийняття рішення та не впливають на його зміст.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності оскаржуваного рішення і докази, надані стороною позивача, суд дійшов висновку, що факт вчинення позивачем порушення п.п 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI знайшов своє підтвердження при розгляді цієї справи, що стало правомірною підставою для застосування оспорюваного штрафу. Тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області від 21.07.2020 № про застосування штрафу в розмірі 86000,00 грн. є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір та заявлені витрати на правову допомогу відшкодуванню не підлягає.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ

У задоволенні вимог адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 );

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, ).

Суддя Богоніс Михайло Богданович