Справа № 280/1595/20
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

13 жовтня 2020 року Справа № 280/1595/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н. В.,

за участю секретаря Фесик А.В.

представника позивача: Біленко О.В.

представника відповідача: Коваленко І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до Головного управління національної поліції в Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування наказу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління національної поліції в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

-визнати протиправним та скасувати наказ № 52 о/с від 06.02.2020 року в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за ст. 77 ч. 1 п. 4 Закону України "Про національну поліцію";

-поновити ОСОБА_1 на посаді помічника начальника Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області;

-стягнути з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу у сумі 21224,52 гривень, без врахування середньої заробітної плати за одним місяць, що підлягає негайному виконанню.

11.03.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 07.04.2020.

У зв`язку з перебуванням судді у відпустці підготовче засідання 07.04.2020 не відбулось, наступне судове засідання призначено на 13.05.2020.

13.05.2020 протокольною ухвалою суду підготовче засідання було відкладено на 04.06.2020 у зв`язку з неявкою позивача у підготовче засідання.

04.06.2020 протокольною ухвалою суду підготовче засідання також було відкладено судом на 24.06.2020 за клопотанням представника позивача.

24.06.2020 ухвалою суду підготовче засідання також за клопотанням представника позивача було відкладено на 20.08.2020.

20.08.2020 ухвалою суду було відкладено підготовче засідання на 16.09.2020 у зв`язку з неявкою позивача та його представника, причина неявки представника позивача визнана судом не поважною.

16.09.2020 протокольною ухвалою суду відкладено підготовче засідання на 01.10.2020 у зв`язку з неявкою представника позивача у судове засідання з урахуванням поданого представником позивача клопотання про відкладення підготовчого засідання у якому зазначено про надання доказів існування поважних причин неявки у наступне судове засідання.

01.10.2020 ухвалою суду закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті того ж дня, розпочато розгляд справи по суті та оголошено перерву до 13.10.2020.

У судовому засіданні 13.10.2020, на підставі ст.243 КАС України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 229 КАС України, у судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: звукозаписуючого пристрою "Акорд".

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та відповіді на відзив, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що відповідачем не дотримана процедура звільнення при скороченні штату. Не вирішено питання щодо можливого використання позивача на службі в поліції, вакантні посади позивачеві не пропонувалися, хоча він має бажання проходити службу в поліції в майбутньому та на момент звільнення має звання полковник поліції. Відповідачем, не було виконано вимог ст. 68 Закону України "Про Національну поліцію". Позивача не попереджено за два місяці про його подальше майбутнє звільнення. Питання, щодо призначення під час скорочення особи на іншу посаду, взагалі розглядалось. Також, не взято до уваги досвід попередньої роботи, виконання службових обов`язків та проходження служби з 1996 року. У відповіді на відзив представник позивача також посилається на той факт, що згідно наданої пропозиції щодо надання вакантних посад, ОСОБА_1 були запропоновані такі посади як: оперуповноважений, інспектор та дільничний офіцер поліції. Ці посади явно не є близькими до займаної посади позивачем. Відповідачем не враховано досвід роботи позивача в органах поліції, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків, що призвело до порушення Законодавства про працю. Вважає, що відповідач повинен був запропонувати ОСОБА_1 посаду не нижче начальника, або заступника начальника районного відділу поліції, а у межах ГУНП - начальника управління. ОСОБА_1 пропрацював у лавах поліції з 1996 року по 2020 рік, його стаж роботи складає 25 років 8 місяців 5 днів. Роботодавець повинен виявляти працівників які мають переважне право на залишення на роботі. Для цього він може робити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації працівників, які залишились, та тих які підлягають звільненню. Відповідачем не зробленого такого аналізу, не виявлено таких працівників та не враховано обставин, які істотно впливають на рішення про залишення позивача на службі. Отже, враховуючи всі наведені обставини, відповідачем порушено приписи ст. 42 КЗпП та права позивача. Позивач вважає своє звільнення незаконним оскільки відповідачем не було вжито заходів про переведення працівника за його згодою на іншу роботу, не було запропоновано жодної вакантної посади в Головному управлінні Національної поліції в Запорізькій області. Отже, відповідачем порушено ст. 68 ЗУ «Про національну поліцію» що призвело до порушення прав позивача, відтак звільнення є незаконним. Також у судовому засіданні представник позивача надав суду скриншоти сторінок з офіційного сайту відповідача з інформацією щодо графіку прийому громадян керівництвом різних відділів поліції Запорізької області станом на 13.10.2020, які на думку представника позивача підтверджують факт можливості призначення на посади т.в.о. начальників відділень поліції осіб зі спеціальним званням майор поліції.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та у запереченнях на відповідь. Звертає увагу суду на те, що у зв`язку зі скороченням посади помічника начальника ГУНП, яку займав позивач, з метою дотримання вимог Закону України «Про Національну поліцію», Кодексу законів про працю, полковника поліції ОСОБА_1 - 10.12.2019 письмо під підпис було попереджено про можливе наступне звільнення. У зв`язку зі скороченням посади - помічника начальника ГУНП, яку займав Позивач, з метою дотримання вимог Закону України «Про Національну поліцію», Кодексу законів про працю, полковника поліції ОСОБА_1 - 10.12.2019 письмово під підпис було попереджено про можливе наступне звільнення У зв`язку з чим, було підготовлено подання до звільнення ОСОБА_1 з Національної поліції України за п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону. 06.02.2020 начальником ГУНП в Запорізькій області було прийнято рішення за поданням, що полковник поліції ОСОБА_1 , помічник начальника ГУНП в Запорізькій області підлягає звільненню з Національної поліції України за п. 4 ч. 1 ст. 77 ( у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) Закону України «Про Національну поліцію» з 10.02.2020 року. Примусова праця в Україні заборонена, саме тому ГУНП не мало можливості перевести позивача на іншу посаду, оскільки він відмовився від таких. Відповідно до ст. 42 КЗпПУ, при працевлаштуванні працівників при зміні організаційної структури переважне право залишення на роботі не застосовується. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України в ухвалі від 19 грудня 2007 року по справі № 6-22563св07. Згідно наказу Національної поліції від 31.10.2019 № 1113 змінилась саме організаційна структура апарату Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, адже скорочено всі посади помічника начальника ГУНП. Не погоджується з твердженням позивача про те, що ГУНП повинно було запропоновувати позивачу посаду не нижче начальника або заступника начальника відділу поліції, а у межах ГУНП - начальника управління, оскільки згідно вимог Закону при скороченні штатів ГУНП повинно запропонувати Позивачу саме рівнозначну посаду або нижчу в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду. При цьому, Законом визначено, що посада вважається вищою, якщо за цією посадою штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції. Наказом Національної поліції України від 04.12.2015 № 142 затверджено Перелік посад молодшого та середнього складу поліції і відповідних їм граничних звань (далі - Перелік), з якого вбачається що посада помічника начальника мала граничне звання майор поліції і відповідно рівнозначними її будуть посади в апараті ГУНП з таким же граничним спеціальним званням. Посада начальника відділу поліції та начальника управління не пропонувалась позивачу, оскільки для неї передбачено спеціальне звання підполковник поліції і тому вона є вищою. Також відповідач зазначив, що позивач помилково посилається на те, що він пропрацював у лавах поліції з 1996 по 2020 рік і його стаж роботи складає 25 років 8 місяців 5 днів. На думку відповідача стаж роботи позивача в поліції обчислюється з 07.11.2015 року, коли його було прийнято на службу в поліції (тобто з дня створення Національної поліції України). Тож, стаж служби позивача в поліції складає приблизно 4 роки і 2 місяці. Відповідач вважає безпідставним посилання позивача на переважне залишення на роботі, оскільки в даному випадку скорчено всі посади помічника начальника ГУНП, а від запропонованих посад позивач відмовився. Також зазначає, що у зв`язку із працевлаштування позивача через деякий час після звільнення, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, у разі задоволення адміністративного позову підлягає зменшенню з врахуванням суми заробітної плати отриманої за новим місцем роботи. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали адміністративної справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення сторін та перевіривши їх доказами, судом встановлені наступні факти та обставини.

ОСОБА_1 проходив службу в органах Національної поліції з 07.11.2015 по 10.02.2020 та звільнений з посади помічника начальника ГУНП наказом ГУНГТ від 06.02.2020 № 52 о/с за пунктом 4 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліції» (далі - Закон) - у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, з 10 лютого 2020 року. Зазначене підтверджується наявними в матеріалах справи копіями трудової книжки позивача( а.с. 12-14), копією наказу про звільнення (а.с. 11).

Наказом Національної поліції України від 31.10.2019 № 1113 «Про затвердження Переліку змін у штатах Національної поліції» у ГУНП в Запорізькій області було скорочено 2 штатні посади - помічника начальника Головного управління з посадовим окладом 3600 (а.с. 33-35).

У зв`язку зі скороченням посади - помічника начальника ГУНП, яку займав позивач, з метою дотримання вимог Закону України «Про Національну поліцію», Кодексу законів про працю, полковника поліції ОСОБА_1 10.12.2019 письмо під підпис було попереджено про можливе наступне звільнення, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією письмового попередження (а.с. 49).

16.01.2020 ОСОБА_1 відповідачем було запропоновано перелік вакантних посад зазначеної категорії, або близької до займаної посади позивачем, проте, останній ознайомившись із переліком вакантних посад відмовився від запропонованих посад, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією пропозиції щодо надання вакантних посад з підписом позивача та зазначенням ним про те, що не згоден, від пропонованих посад відмовляється (а.с. 50-51).

У зв`язку з наведеним, було підготовлено подання про звільнення ОСОБА_1 з Національної поліції України за п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону 06.02.2020 начальником ГУНП в Запорізькій області було прийнято рішення за поданням, що полковник поліції ОСОБА_1 , помічник начальника ГУНП в Запорізькій області підлягає звільненню з Національної поліції України за п. 4 ч. 1 ст. 77 ( у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) Закону України «Про Національну поліцію» з 10.02.2020 року (а.с. 52-53).

Відповідно до частин 1 - 3 статті 68 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 2 липня 2015 року (далі Закон №580) у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

Згідно п. 4 ст. 15 Закону №580, Відповідно до пункту 4 статті 15 Закону штатний розпис (штат) та кошторис територіальних органів поліції затверджує керівник поліції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно ч.2 ст. 40 КЗпП України, Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ч.3 ст. 49-2 КЗпП України, Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Згідно ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

З урахуванням зазначеного, судом встановлено, що відповідачем було дотримано вимоги чинного законодавства щодо звільнення позивача зі служби, оскільки, позивача було повідомлено про можливе звільнення через скорочення штату не пізніше ніж за два місяці до такого звільнення, йому було запропоновано вакантні посади в інших підрозділах поліції/що відповідали його кваліфікації, при цьому позивачем не було виявлено бажання залишитись на службі у поліції, отже що звільнення позивача зі служби відбулося у відповідно до вимог чинного законодавства.

Щодо доводів представника позивача про те, що запропоновані позивачеві посади не є близькими до займаної позивачем посади, відповідачем не враховано досвід роботи позивача в органах поліції, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків, та про те, що відповідач повинен був запропонувати позивачу посаду не нижче начальника або заступника начальника районного відділу поліції, а у межах ГУНП начальника управління, суд зазначає наступне.

По-перше, згідно наданої суду відповідачем довідки вих. 1242/3/01/2-20 від 24.03.2020, у зв`язку з постійним, щоденним внесенням змін в персональні, штатно-посадові та кількісні обліки атестованих та цивільних посад ГУНП в Запорізькій області інформація щодо стану комплектування вакантних посад ГУНП в Запорізькій області, інформація щодо стану комплектування вакантних посад в апараті Головного управління Національної поліції в Запорізькій області та його відділах (відділеннях), що була актуальна на день звільнення 06.02.2020 року полковника поліції ОСОБА_1 станом на 24 березня поточного року не зберіглась. Не надано відповідних доказів суду і позивачем. Отже, достовірно встановити відповідну обставину на час судового розгляду справи не є можливим.

По-друге, пунктами 1 та 2 ч.1 ст. 65 Закону №580 зокрема передбачено, що переміщення поліцейських здійснюється: 1) на вищу посаду - у порядку просування по службі; 2) на рівнозначні посади: у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації. Отже, на відміну від випадку призначення на посаду у порядку просування по службі, коли Закон передбачає можливість переміщення на вищу посаду, при скороченні штатів ГУНП повинно було запропонувати позивачу саме рівнозначну посаду або нижчу у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду.

Частиною 2 статті 65 Закону №580 передбачено, що посада вважається вищою, якщо за цією посадою штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції.

Наказом Національної поліції України від 04.12.2015 № 142 затверджено Перелік посад молодшого та середнього складу поліції і відповідних їм граничних звань (далі Перелік, є в загальному доступі у тому числі в мережі інтернет в Єдиному державному веб-порталі відкритих даних). Відповідно до розділу III Переліку, затверджено посади і граничні спеціальні звання Апарату головних управлінь Національної поліції, граничне звання майор поліції передбачено для наступних посад:

- начальник відділу, начальник чергової частини (на правах відділу), заступник начальника відділу, заступник начальника чергової частини (на правах відділу), начальник сектору, помічник (радник) начальника Головного управління, головний спеціаліст, старший оперуповноважений в особливо важливих справах, старший оперуповноважений з особливих доручень, старший слідчий в особливо важливих справах, старший інспектор з особливих доручень.

За Переліком начальник управління та заступник начальника управління, начальник відділу (що не входить до складу управління, при штатній численності не менше 10 одиниць) має граничне спеціальне звання підполковник поліції.

Отже, посада помічника начальника мала граничне спеціальне звання майор поліції і відповідно рівнозначними їй посадами відповідно до вимог ч.2 ст. 65 Закону №580 є посади в апараті ГУНП з тим самим граничним спеціальним званням. Натомість обов`язок пропонувати позивачу посаду начальника відділу поліції та начальника управління у зв`язку із скороченням штату був відсутній у відповідача, оскільки для такої посади штатом (штатним розписом) передбачене вище граничне спеціальне звання підполковник поліції.

Отже відповідач діяв відповідно до вимог Закону, натомість обставин, які свідчили б про факти неврахування відповідачем досвіду роботи позивача в органах поліції, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків позивачем суду не наведено.

Судом не приймаються також до уваги посилання представника позивача на скриншоти з сторінок офіційного сайту відповідача з інформацією щодо графіку прийому громадян керівництвом різних відділів поліції Запорізької області станом на 13.10.2020, які на думку представника позивача підтверджують факт можливості призначення на посади т.в.о. начальників відділень поліції осіб зі спеціальним званням майор поліції, оскільки, по-перше, відповідні скриншоти відображають інформацію станом на 13.10.2020, а не на час звільнення позивача. По-друге, відповідна інформація жодним чином не стосується самого позивача та не спростовує вищенаведених висновків суду, оскільки суду не відомо і не є предметом дослідження у справі чи відповідні особи були призначені на відповідні посади під час вирішення питання про їх звільнення у зв`язку із скороченням штату чи за інших обставин.

Отже, під час розгляду справи судом не встановлено підстав для визнання протиправним та скасування наказу №52 о/с від 06.02.2020 про звільнення позивача, з огляду на що не підлягають задоволенню і решта похідних позовних вимог про поновлення позивача на посаді та стягнення на його користь заробітної плати за час вимушеного прогулу.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги повністю спростовані відповідачем та не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 79, 90, 139, 243 - 246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління національної поліції в Запорізькій області (місцезнаходження: 69057, м. Запоріжжя, вул. Матросова, б. 29, ) про визнання протиправним та скасування наказу відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України та може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені ст. ст. 293, 295, 296 та 297 КАС України.

Повне рішення суду складено 22 жовтня 2020 року.

Суддя Н.В. Стрельнікова