Справа № 947/17997/20
Суддя: Петренко В. С.
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-а/947/129/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Ратовської А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1

до Інспектора взводу патрульної поліції в місті Умань Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Фощенко Марії Михайлівни, Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

02.07.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до Інспектора взводу патрульної поліції в місті Умань Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Фощенко Марії Михайлівни, в якому просить суд скасувати постанову інспектора патрульної поліції Фощенко М.М. ДП18№575976 від 12.06.2020 року про притягнення його - ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, та визнати дії службової особи інспектора Фощенко Марії Михайлівни протиправними та незаконними.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 12 червня 2020 року інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції в Черкаській області було винесено постанову ДП18№575976 про притягнення його - ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАПта накладено стягнення у вигляді штрафу.

Позивач зазначає, що відповідно до змісту постанови, яку він отримав на поштовому відділенні 10.07.2020 року, він нібито порушив правила дорожнього руху, а сааме: порушив вимоги знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», та не надав посвідчення водія на законну вимогу робітника поліції, і саме за ненадання посвідчення було накладено адміністративне стягнення.

Позивач вважає, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки Правил дорожнього руху він не порушував.

При цьому, позивач стверджує, що дійсно, 12.06.2020 року він був зупинений інспектором на автодорозі 210 км Київ-Одеса за нібито порушення правил дорожнього руху, але інспектор не зміг надати докази порушення, після чого, їх розмова з ним закінчилася, мови про складання постанови та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу взагалі не йшло.

Позивач зазначає, що вимоги від інспектора щодо надання посвідчення водія взагалі не було, адміністративна справа в його присутності не розглядалась, про накладення стягнення мова не йшла.

Крім того, позивач вказує, що він не має у власності автомобіля марки ЕАSТАР, а має автомобіль на якому рухався марки ЕАSТАR.

Позивач вважає, що незаконно розглянувши справу, без його присутності, інспектор Фощенко М.М. не дала йому можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі.

Таким чином, позивач стверджує, що відповідач ОСОБА_2 позбавив його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП, відповідач ОСОБА_2 порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме: проігнорував порядок, встановлений ст.ст.278, 279 КУпАП, відповідач ОСОБА_2 халатно виконав навіть заповнення копії постанови, яка не дала можливості, навіть після ії винесення, ознайомитись з нею, відповідач ОСОБА_2 справу не розглядала, Правил

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу адміністративну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 07.07.2020року адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора взводу патрульної поліції в місті Умань Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Фощенко Марії Михайлівни про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності було залишено без руху. Повідомлено ОСОБА_1 про необхідність виправити недоліки позову протягом 10 (десяти) днів з дня отримання цієї ухвали, а саме: сплатити судовий збір за подання позовної заяви про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір», тобто 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп., та надати докази такої сплати. Роз`яснено ОСОБА_1 , що він має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням причин такого пропуску протягом десяти днів з дня вручення ухвали. Роз`яснено позивачу, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 26.08.2020року було задоволено заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду. Поновлено ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з позовом до Інспектора взводу патрульної поліції в місті Умань Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Фощенко Марії Михайлівни про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора взводу патрульної поліції в місті Умань Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Фощенко Марії Михайлівни про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. Залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції.

21.09.2020 року від представника відповідача - Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції надійшло клопотання про залишення позову ОСОБА_1 без руху, оскільки ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 26.08.2020року було зобов`язано позивача не пізніше двох днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі направити відповідачу - Управлінню патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції копію позовної заяви з додатками, а докази такого направлення надати суду, однак на адресу відповідача відповідні документи не надходили.

Разом з тим, суд не приймає до уваги зазначене клопотання, оскільки 18.09.2020 року позивачем було надано до канцелярії суду докази направлення на адресу Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції копії позовної заяви з додатками.

21.09.2020 року та 24.09.2020 року від відповідачів до канцелярії суду надійшли відзиви на позов, в яких відповідачі просять суд у задоволенні позовних вимог за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора взводу патрульної поліції в місті Умань управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції та до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ДП18 №575976 за ч. 1 ст. 126 КУпАП від 12.06.2020 р. та про визнання дій поліцейського протиправними відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування наданих відзивів відповідачі посилаються на те, що 12.06.2020 року о 15 год. 25 хв. відповідач ніс службу по забезпеченню публічної безпеки і порядку та виконував службові обов`язки, відповідно повноважень, передбачених Законом України «Про Національну поліцію» на 210 км автодороги М-05 Київ-Одеса, що в адміністративних межах м. Умань Черкаської області.

В цей час, як зазначають відповідачі, відповідач інспектор патрульної поліції став свідком того, як позивач, керуючи автомобілем СНЕRY ЕАSTAR (д.н.з. НОМЕР_1 ), в Черкаській області Уманському районі на автодорозі М05 «Київ-Одеса» 210-й км, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» та здійснив проїзд без зупинки перед даним дорожнім знаком, чим порушив п. 8.4.б) ПДР України.

Після чого, на підставі ч. 1 ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію", автомобіль СНЕRY ЕАSTAR (д.н.з. НОМЕР_1 ) було зупинено.

Відповідач, згідно із ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» звертаючись до позивача, який був за кермом автомобіля, представився (назвав своє прізвище, посаду, спеціальне звання), згідно ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» проінформував про вищезазначене порушення ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Надалі, як вказують відповідачі, відповідач - інспектор патрульної поліції згідно п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 2.4 ПДР оголосив законні вимоги щодо пред`явлення посвідчення водія та реєстраційного документу на транспортний засіб.

Проте, позивач не виконав дану вимогу та не пред`явив для перевірки посвідчення водія, у зв`язку з чим, відповідач повідомив позивачу, що це є порушенням ПДР, а саме п, 2.4.а), за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.126 КУпАП.

Після встановлення особи згідно бази даних МВС «Інформаціний портал Національної поліції «АРМОР»», відповідач, згідно вимог ст. 279 КУпАП, з врахуванням ст. 280 КУпАП та ч. 2 ст. 36 КУпАП, здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення, при цьому роз`яснив позивачеві права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Під час розгляду справи, як зазначають відповідачі, позивач факт вчинення адміністративного правопорушення заперечував, відмовлявся слухати відповідача та вів себе зухвало, агресивно і незрозуміло, покидав місце розгляду адміністративної справи, намагаючись таким чином уникнути відповідальності. Жодних заяв та/або клопотань перед та під час розгляду справи від позивача не надходило.

Розглянувши справу, відповідач відповідно до ст. 258 КУпАП з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП з врахуванням ч. 2 ст. 33 КУпАП, ст. 251 КУпАП, ст. 252 КУпАП виніс постанову серії ДП18 №575976 зач. 1 ст. 126 КУпАП відносно позивача та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Надалі, як стверджують відповідачі, відповідач згідно ст. 285 КУпАП намагався ознайомити позивача із змістом постанови по справі про адміністративне правопорушення, проте, як зазначалося вище, останній відмовлявся слухати та тікав від відповідача. Отримувати копію оскаржуваної постанови таким чином також відмовився. Дана копія пізніше була надіслана позивачеві на поштову адресу листом від 17.06.2020 р. за вихідним №7795/41/24/2020.

Також, відповідачі вказують, що позивачу було роз`яснено зміст ст.ст. 307, 308 КУпАП, щодо порядку виконання постанови про накладення штрафу та ст. 289 КУпАП, щодо порядку оскарження постанови.

При цьому, як стверджують відповідачі, позивач під час руху не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та не вибрав безпечної швидкості, щоб завчасно відреагувати на зміну дорожньої обстановки, помітити дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» та виконати його вимоги.

Таким чином, на думку відповідачів, відповідач інспектор патрульної поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення і винесенні постанови по справі відносно позивача, доведено наявність події та складу адміністративного правопорушення і вини особи у його вчиненні.

На обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що не пред`являв посвідчення водія, оскільки такої вимоги від відповідача взагалі не було та йому не було надано докази правопорушення, а відповідно і не було підстав для зупинки.

Дані твердження позивача не відповідають дійсності та спростовуються наданими до відзиву відеозаписами зі службових відеореєстраторів, на яких було зафіксовано, що транспортний засіб, яким, як було встановлено, керував позивач, проїхав без зупинки перед дорожнім знаком 2.2., порушивши таким чином його вимоги.

На відеозаписі зі службового відеореєстратора видно, як позивачу пред`являли для ознайомлення відеозапис правопорушення, проте він з ним був не згодний.

Таким чином, як вказують відповідачі, з вищенаведеного можна зробити висновок, що позивач під час руху або умисно не виконав вимог ПДР, або був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою та завчасно не відреагував на зміну дорожньої обстановки, щоб помітити дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» і виконати його вимоги.

Відповідно, у відповідача інспектора патрульної поліції були законні підстави вимагати пред`явлення посвідчення водія та реєстраційного документу на транспортний засіб Позивачем.

Правомірність винесення відповідачем постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ч.1 ст.126 КУпАП узгоджується з правовою позицією відносно подібних справ, викладеною в постанові Верховного Суду від 25.09.2019 року по справі №127/19283/17 та постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2020 року по справі №755/17124/19.

Також, відповідачі зазначають, що у позовній заяві позивач вказує, що відповідач не надав можливості йому у повному обсязі скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, справа була розглянута за його відсутності та позивач про ці події дізнався лише після отримання листа з оскаржуваною постановою на поштовому відділенні, однак це не відповідає дійсності та спростовується наданими відеозаписами зі службових відеореєстраторів. На відеозаписах чітко видно, як відповідач ознайомив позивача з правами особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, відповідно до ст. 268 КУпАП та провів розгляд справи відповідно з положеннями КУпАП. Проте, позивач вів себе зверхньо, збуджено, не бажав слухати відповідача та постійно втікав від нього або закривався в своєму автомобілі, щоб не чути, що йому говорять. Ігнорував законні вимоги, не намагався досконало ознайомитися з доказами свого правопорушення, відмовляючись їх переглядати або говорячи, що йому нічого не видно та не зрозуміло. Таким чином, намагався постійно уникнути відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення.

Крім того, відповідачі вказують, що у позовній заяві позивач посилається на те, що він не керував автомобілем марки ЕАSТАР, як зазначено в оскаржуваній постанові, а рухався в той час на автомобілі марки ЕАSТАR.

Так, відповідачі зазначають, що дійсно в постанові про накладення адміністративного стягнення серії ДП18 №575976 від 12.06.2020 р. в пункті 5 помилково зазначено транспортний засіб «СHERY ЕАSТАР», замість «СHERY ЕАSТАR».

Проте, на думку відповідачів, позивач не вірно зазначає про невідповідність саме марки автомобіля, оскільки марка «СHERY» зазначена вірно, помилка лише в останній літері моделі транспортного засобу.

Окрім того, транспортний засіб ідентифікується за державним номерним знаком, який в даній постанові зазначений також вірно - « НОМЕР_1 ».

Також, відповідачі вказують, що на наданих відеозаписах зі службового відеореєстратора видно, що позивач проводив свій відеозапис на мобільний телефон та, відповідно, маючи відеодокази неправомірності дій поліцейських (про що він зазначає в позовній заяві), міг надати їх разом з позовною заявою. Проте, цього не зробив, що наводить на думку про те, що описані ним твердження не мають відповідних підстав.

З урахуванням викладеного, відповідачі вважають, що викладені позивачем доводи не є належним обґрунтуванням адміністративного позову щодо порушення відповідачем норм матеріального чи процесуального права та не спростовують наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а відповідач діяв виключно на підставі у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України, постанова винесена ним з дотриманням та у повній відповідності норм матеріального і процесуального права та є такою, яка не має підстав для скасування.

29.09.2020 року від позивача ОСОБА_1 до канцелярії суду надійшли заперечення на відзиви, в якому позивач зазначив, що незважаючи на вимоги КУпАП відповідач помилився з моделлю автомобіля, на якому він рухався, а також не вніс жодних даних до постанови щодо технічного засобу, яким нібито проводилась зйомка (якщо така зйомка здійснювалась), у зв`язку з чим, він просить суд не приймати до уваги фото та відеоматеріали, які надані відповідачами до відзивів.

Також позивач вважає, що не внесення до постанови даних про наявність технічного засобу, фото та відеоматеріалівсвідчить про те, що на момент розгляду справи їх не було та при розгляді справи, яка нібито проходила навіть теоретично, йому їх не показували, тим самим порушуючи права, які визначені ст. 268 КУпАП.

Крім того, позивач стверджує, що фото та відеофіксація надані не в повному обсязі, відредаговані та надані уривками, з яких не можна скласти повну картину того, що відбувалося, і на жодному відео немає доказів, які б спростували його позовну заяву.

Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 12.06.2020 року інспектором взводу патрульної поліції в м. Умань УПП в Черкаській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Фощенко Марією Михайлівною складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 575976, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень 00 копійок.

У вказаній постанові серії ДП18 № 575976 від 12.06.2020 року поліцейським було зазначено суть адміністративного правопорушення, а саме, що 12.06.2020 року о 15 годині 25 хвилин ОСОБА_1 на автодорозі М-05 Київ-Одеса 210 км Уманський район куруючи транспортним засобом «CHERY EASTAР» реєстраційний номер НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено» та здійснив проїзд без зупинки та не пред`явив посвідчення водія на законну вимогу поліцейського, чим порушив п. 2.4.а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

У постанові зазначено, що копію постанови отримати відмовився, копію постанови надіслано рекомендованим листом від 17.06.2020 року.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, з якого вбачається, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.п. 2, 3 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Поліцейський може зупиняти транспортні засоби в разі якщо водій порушив ПДР (ст. 35 Закону).

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам,

Пунктами 1.1, 1.9 ПДР встановлено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватись на вимогах цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до Правил дорожнього руху України пунктом 33.2 встановлено, що у відповідності до вимог дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено» забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком.

Судом було досліджено відеозапис з відеореєстратора, встановленому в службовому автомобілі (файл «розташування дорожнього знаку 2.2» та файл «video_2020-07-15_16-02-17»), на якому видно, як автомобіль марки «CHERY EASTAR» реєстраційний номер НОМЕР_1 , виїжджаючи на автодорогу М05 «Київ-Одеса» 210 км, не виконав вимоги дорожнього знаку п. 2.2 ПДР України, який передбачає, що забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (лінія-стоп), а якщо вона відсутня - перед знаком, та не зупинився при виїзді на головну дорогу.

При цьому, постанову серії ДП18 № 575976 від 12.06.2020 року поліцейським було складено за те, що ОСОБА_1 не пред`явив посвідчення водія на законну вимогу поліцейського, чим порушив п. 2.4.а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до статей 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами ст. 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 18 липня 2019 року у справі №216/5226/16-а (2-а/216/33/17) зазначив, що п. 3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 р. № 100, встановлює, що після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно. Отже, якщо із відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він є не безперервним та постійно переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

Окремо необхідно вказати, що однією з підстав (у сукупності) для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності може бути «не повідомлення про проведення зйомки на боді-камеру» (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 липня 2019 року у справі № 524/832/17, адміністративне провадження № К/9901/23762/18 (ЄДРСРУ № 83104486).

При цьому, з досліджуваного судом відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 повідомляли про проведення зйомки на боді-камеру (файл «DSJX3C1734_ВС1734»).

Також, з досліджуваного судом відеозапису вбачається, що він не є безперервним, однак враховуючи, що спілкування інспекторів поліції з ОСОБА_1 тривало більше години, а саме з 15:25 години по 16:39 годину, а спілкування саме відносно необхідності пред`явлення посвідчення водія тривало з 15:36 по 15:52, тобто 16 хвилин та саме це відео є безперервним (файл «DSJX3C1734_ВС1734»), суд вважає наданий відеозапис належним та допустимим доказом по справі.

На підставі чого, суд приходить до висновку щодо правомірності використання в якості доказу відеозапису, який надано відповідачем, а тому посилання позивача на те, що наданий відповідачем відеозапис не є належним доказом, судом до уваги не приймається.

Встановлення протиправності такої постанови покладено на відповідні суди у порядку Кодексу адміністративного судочинства, що надає право особі, яка не згодна з прийнятим поліцейським рішенням, звернутися до суду з відповідним адміністративним позовом.

Таким чином, складаючи відповідну постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, інспектор діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, а тому його дії по складанню постанови правомірні.

Відповідно до пп. «а» п.2.1. Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За приписами ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як наголошує Верховний Суд у постанові від 10.09.2019 року по справі №537/2324/17, у постанові від 16.08.2019 року по справі №524/126/17, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

При цьому, при дослідженні відеозапису судом встановлено, що ОСОБА_1 на неодноразову вимогу працівника поліції посвідчення водія не надав.

За таких обставин, оскільки в судовому засіданні знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушень, а саме: не виконання вимог дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», та правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме: не пред`явлення посвідчення водія на законну вимогу поліцейського, інспектором поліції під час складання протоколу було дотримано вимоги закону та нормативних документів, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що постанова серії ДП18 № 575976 від 12.06.2020 року прийнята з дотриманням всіх вимог встановлених КУпАП.

Суд критично сприймає твердження позивача щодо нероз`яснення йому прав, щодо позбавлення поліцейським можливості скористатися у повному обсязі своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП, порушення поліцейським вимог щодо процедури розгляду справи, оскільки це спростовується відеозаписами.

При цьому, суд зазначає, що помилка в написанні у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 575976, марки транспортного засобу, а саме: «CHERY EASTAР» реєстраційний номер НОМЕР_1 , замість вірного «CHERY EASTAR» реєстраційний номер НОМЕР_1 , тобто помилка в написанні однієї літери «Р» замість «R», не є підставою для скасування такої постанови.

Також суд критично сприймає твердження позивача щодо грубої поведінки інспектора під час винесення постанови, оскільки під час перегляду відео у суду викликало подив саме поведінка позивача, який втікав від відповідача та закривався в своєму автомобілі.

Враховуючи те, що відповідач діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а постанова винесена з дотриманням всіх вимог встановлених КУпАП, позов не підлягає задоволенню.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

У зв`язку з відмовою у позові судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 77, 160-163, 241-246, 257-262, 286, 293, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора взводу патрульної поліції в місті Умань Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Фощенко Марії Михайлівни, Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Петренко В. С.