Справа № 540/2619/18
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2020-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/2619/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Дубровної В.А.,

при секретарі: Мельник О.О.,

за участю представника відповідача - Козлова А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Брівер" до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.05.2018 р. № ,

встановив:

І. Зміст позовних вимог

20 грудня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Брівер" (далі - позивач, ТОВ "Брівер") звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, правонаступником якого є ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі (далі - відповідач, ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі), у якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 15.05.2018 р. на суму 200 630,80 грн.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача

Вказані вимоги позивач обґрунтовує тим, що за результатами проведення камеральної перевірки ТОВ "Брівер" з питань своєчасності сплати податку на додану вартість за лютий-березень 2018 року відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 15.05.2018 р., яким відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України нараховано штраф в розмірі 200 630,80 грн. за порушення строків сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання протягом строків, визначених п. 57.1, п. 57.3 ст. 57 ПК України, по податковій декларації з ПДВ за вересень, жовтень 2017 р., а також податковому повідомленню - рішенню № 003171422 від 09.11.2017 р. Позивач не погоджується з вказаним рішенням відповідача, оскільки ТОВ "Брівер" своєчасно та повністю сплатив за вказаними податковим деклараціям суму ПДВ у загальному розмірі 1 198 450,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 433 від 22.09.2017 р., № 437 від 27.09.2017 р., № 480 від 25.10.2017 р., № 524 від 20.11.2017 р., а податкове повідомлення-рішення № 003171422 від 09.11.2017 р., про яке зазначає відповідач в акті фактичної перевірки ТОВ "Брівер" не отримувало. При цьому, позивач вказує, що відповідно до п. 87.9 ст.87 ПК України законодавець наділив податковий орган правом зараховувати усі платежі на погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків у платіжному документі, проте у податкового органу відсутнє право застосовувати до платника податку штраф за несвоєчасну сплату суми узгодженого грошового зобов`язання на підставі п. 126.1 статті 126 ПК України у разі такого зарахування, що відповідає правовій позиції Вищого адміністративного суду України, викладеній в ухвалі від 21 липня 2016 року по справі № К/800/9365/16 (2а-10115/12/1370).

06.10.2020 р. представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

12.02.2019 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, а також 05.03.2019 р. письмові пояснення, якими заперечує проти задоволення позову, вказуючи на те, що оскаржуване рішення прийняте за наслідками камеральної перевірки, якою встановлено несвоєчасність сплати платником ТОВ "Брівер" узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість, визначених у податкових деклараціях з ПДВ за вересень-жовтень 2017 року та податковому повідомленні - рішенні (форма Ш) № 003171422 від 09.11.2017 р., протягом строків, визначених п.57.1, п.57.3 ст.57 ПК України. При затримці сплати узгодженої суми грошового зобов`язання протягом граничних строків передбачена відповідальність згідно п.126.1 ст.126 ПК України. При цьому, санкція за вказаною нормою Податкового кодексу України передбачає застосування до платника податків штрафу у випадку несплати ним узгодженої суми грошового зобов`язання безвідносно до підстав її виникнення. Будь-яких винятків до випадків застосування контролюючим органом норм п. 87.9 ст. 87 та ст. 126 Податкового кодексу України, не міститься. Отже при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач діяв на підставі та у межах повноважень, визначених чинним законодавством. Крім того, відповідач вказує, що податкове повідомлення-рішення № 003171422 від 09.11.2017 р. було отримано представником ТОВ "Брівер" за довіреністю 14.11.2017 р. та оскаржено до суду, а тому твердження позивача про його необізнаність щодо вказаного податкового повідомлення-рішення не відповідає дійсності.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вказані заперечення та просив суд відмовити у задоволені позову.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду 26.12.2018 р. позовну заяву залишено без руху.

16.01.2019 р. представником позивача недоліки позовної заяви усунуто.

Ухвалою суду від 18.01.2019 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено судове засідання на 18.02.2019 р.

18.02.2019 р. судом, без виходу до нарадчої кімнати, шляхом занесення секретарем судового засідання до протоколу судового засідання, відкладено судове засідання до 18.03.2019 р. у зв`язку з витребуванням додаткових доказів.

Ухвалою суду від 19.03.2019 р. зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у справі № 2а-10115/12/1370.

28.07.2020 р. представником позивача подано клопотання, в якому зазначено про набрання законної сили постановою Верховного Суду у справі № 2а-10115/12/1370.

29.07.2020 р. р. судом, без виходу до нарадчої кімнати, шляхом занесення секретарем судового засідання до протоколу судового засідання поновлено провадження у справі, здійснено процесуальне правонаступництво шляхом заміни відповідача по справі з ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі на його правонаступника ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі, та відкладено розгляд справи до 06.10.2020 р.

06.10.2020 р. у зв`язку з перебуванням судді Дубровної В.А. в нарадчій кімнаті по справі № 540/2885/20 розгляд справи відкладено на 09.10.2020 р.

В судовому засіданні 09.10.2020 року проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Як встановлено судом, посадовою особою ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пункту 75.1. ст. 75, ст. 76 Податкового кодексу України проведена камеральна перевірка з питань своєчасності сплати податку на додану вартість платником ТОВ "Брівер" за лютий-березень 2018 р., в ході якої встановлено порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з ПДВ протягом строків, визначених п.п. 57.1, 57.3 ст.57 Податкового кодексу України за податковою декларацією з ПДВ за вересень 2017 року № від 19.10.2017 р., податковою декларацією з ПДВ за жовтень 2017 року № від 17.11.2017 р.; податковим повідомленням - рішенням (форма Ш) № 003171422 від 09.11.2017 р., про що складено акт від 20.04.2018 р. № 1292/21-22-18-01/38807273 (далі - акт перевірки).

На підставі даного акту перевірки та відповідно до п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 15.05.2018 р., яким ТОВ "Брівер" нараховано штраф у розмірі 200 630,80 грн., що складає 20 % від погашеної суми податкового боргу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

V. Норми права, які застосував суд.

Згідно з ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02.12.2010 (надалі - ПК України).

Згідно пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Порядок проведення камеральної перевірки встановлено статтею 76 ПК України, якою передбачено, зокрема, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова ( пункти 76.1 та 76.2 вказаної статті).

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

При цьому, 1 січня 2017 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" від 21 грудня 2016 року №1797-VIII, яким до Податкового кодексу України внесено зміни, зокрема щодо контрольно-перевірочної роботи.

Підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України доповнено другим абзацом, яким передбачено, що предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Згідно положень пункту 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктами 49.1, 49.2 статті 49 ПК України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами статті 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно положень пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

Сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання, відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, є податковим боргом.

Згідно із п. 87.9 ст. 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до ст. 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

VI. Оцінка суду

Аналіз вищевказаних положень Податкового кодексу України свідчить про те, що одним із обов`язків платника податків є своєчасна сплата узгоджених грошових зобов`язань перед бюджетом. З метою стимулювати платника податків своєчасно сплачувати узгоджені грошові зобов`язання ПК України передбачає накладення на платника штрафу за їх несплату, розмір якого залежить від кількості днів затримки погашення податкового боргу. Затримка у сплаті податкового боргу, за змістом ст. 126 ПК України, обчислюється починаючи з наступного дня за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання і завершується датою погашення податкового боргу.

Разом з тим, відповідно до ст. 126 ПК України, застосування штрафу передбачено лише після того, як податковий борг буде погашено у повному обсязі, незалежно від того чи платник самостійно сплатив свій податковий борг, чи такий податковий борг погашено шляхом вжиття податковим органом передбачених законом заходів до його погашення. Чинний ПК України передбачає обов`язок органу ДПС спрямовувати кошти, які надходять від платника, на погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення, незалежно від призначення платежу, яке визначив платник податків.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивачем самостійно задекларовано податкове зобов`язання з податку на додану вартість, зокрема,

- за податковою декларацією з ПДВ за вересень 2017 року від 19.10.2017 року № у розмірі 513 298,00 грн., зі строком сплати до 30.10.2017 р.

- податковою декларацією з ПДВ за жовтень 2017 року від 17.11.2017 року № у розмірі 685 152,00 грн., зі строком сплати до 30.11.2017 р.

Відповідно до наявних у справі платіжних документів, позивачем сплачено податкові зобов`язання з ПДВ за вказаними деклараціями, зокрема,

- платіжним дорученням № 433 від 22.09.2017 р. суму ПДВ 215 000,00 грн,

- платіжним дорученням № 437 від 27.09.2017 р., суму ПДВ 18 500,00 грн

- платіжним дорученням № 480 від 25.10.2017р., суму ПДВ 437 000,00 грн

- платіжним дорученням № 524 від 20.11.2017 р. суму ПДВ 527 950,00 грн.

Крім того, з наданих відповідачем до матеріалів справи вбачається, що на підставі акту перевірки від 16.12.2015 № 4/21-22-22-05/38207273 та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2017 р. у справі № 821/48/16 Головним управлінням ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі прийнято податкове повідомлення-рішення № 003171422 від 09.11.2017 року, яким визначено грошове зобов`язання з ПДВ на загальну суму 185 092,50 грн., яке було отримано представником ТОВ "Брівер" 14.11.2017 р., про що свідчить копія поштового рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. При цьому, наявні у справі копії постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 09.03.2016 р., ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2017 р. та постанови Верховного суду від 10.09.2020 р. по справі № 821/48/16, свідчать про оскарження позивачем висновків акту перевірки від 16.12.2015 № 4/21-22-22-05/38207273, які в подальшому вплинули на прийняття вищевказаного податкового повідомлення-рішення.

З огляду на вказане, суд не приймає до уваги твердження позивача про його необізнаність щодо податкового повідомлення-рішення № 003171422 від 09.11.2017 року та підстав його прийняття.

Як вбачається з розрахунку штрафних санкцій до податкового повідомлення-рішення № від 15.05.2018 р., то

- за податковою декларацією з ПДВ за вересень 2017 року від 19.10.2017 року № самостійно узгоджені податкові зобов`язання у сумі 513 298,00 грн., зі строком сплати до 30.10.2017 р., фактично сплачені із затримкою 120 дн.;

- за податковою декларацією з ПДВ за жовтень 2017 року від 17.11.2017 року № самостійно узгоджені податкові зобов`язання у сумі 685 152,00 грн., зі строком сплати до 30.11.2017 р., фактично сплачені із затримкою 113, 92 та 91 дн.;

- за податковим повідомленням-рішенням № 003171422 від 09.11.2017 року визначені контролюючим органом податкові зобов`язання зі строком сплати 29.11.2017 р., фактично сплачені із затримкою 90, 91 дн.

При цьому, наявність податкового боргу ТОВ "Брівер" з податку на додану вартість, в тому числі і за податковим повідомленням-рішенням № 003171422 від 09.11.2017 року, підтверджується даними з облікової картки позивача.

Натомість, позивач цієї обставини не заперечує, доказів погашення податкового боргу не надав.

Відтак, до погашення податкового боргу такий платник податків, згідно з нормами п. 87.9 ст. 87 ПК України, не може спрямовувати кошти на погашення грошового зобов`язання, крім визначених законом винятків, які в межах даного спору відсутні.

Відносно посилань представника позивача на необхідність застосування в межах даної справи правових висновків Вищого адміністративного суду України, викладених в ухвалі від 21.07.2016 року по справі №2а-10115/12/1370, суд зазначає наступне.

Поставою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20.05.2020 року у справі №2а-10115/12/1370 заяву Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 21 липня 2016 року задоволено. Скасовано ухвалу Вищого адміністративного суду України від 21 липня 2016 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2016. Залишено в силі постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.04.2013.

Таким чином, застосування правових висновків Вищого адміністративного суду України, викладених в ухвалі від 21.07.2016 року по справі №2а-10115/12/1370, є неможливим через скасування вказаної ухвали.

При цьому, в постанові від 20.05.2020 року у справі № 2а-10115/12/1370 Верховний Суд зазначив, що за правилами абзацу першого пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, у випадку перенаправлення контролюючим органом коштів на оплату поточних податкових зобов`язань у рахунок погашення податкового боргу, що виник раніше, у такого платника податків виникає недоїмка за податковими зобов`язаннями за поточні податкові періоди, яка погашається у порядку, визначеному пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, та у випадку несвоєчасного погашення якої, податковий орган нараховує штраф у розмірах, установлених статті 126 Податкового кодексу України у залежності від терміну затримки.

При цьому, санкція норми статті 126 Податкового кодексу України передбачає застосування до платника податків штрафу у випадку несплати ним узгодженої суми грошового зобов`язання безвідносно до підстав її виникнення. Будь-яких винятків до випадків застосування контролюючим органом норм пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України стаття 126 цього Кодексу не містить.

Аналогічну позицію щодо застосування положень статті 87 та статті 126 Податкового кодексу України викладено в постановах Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 813/3722/17, від 22 квітня 2019 року у справі №804/15898/15.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку про правомірність нарахування відповідачем штрафу за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань на підставі статті 126 ПК України, оскільки сплачувані позивачем суми грошових зобов`язань, визначені останнім самостійно в податкових деклараціях з ПДВ та узгоджені за наслідками судового оскарження податкового повідомлення-рішення, правомірно у відповідності до пункту 87.9 статті 87 ПК України контролюючим органом зараховувалися в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість згідно з черговістю його виникнення.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 01.04.2020 року у справі № 640/914/19, від 05.11.2019 року у справі № 825/3410/15-а.

VIII. Висновок суду

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на встановлені у справі обставини, вищевказані приписи податкового законодавства та судову практику Верховного Суду в даній категорії справ, суд приходить до висновку про правомірність прийнятого Головним управлінням ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі податкового повідомлення - рішення № від 15.05.2018 р., а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

IX. Розподіл судових витрат

Відповідно до приписів статті 139 КАС України не передбачено відшкодування судових витрат суб`єктом владних повноважень у разі відмови в задоволенні позову позивачу.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд -

вирішив:

У задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Брівер" (місце знаходження 73000, м. Херсон, вул. Декабристів, буд. 49, офіс 7, ) до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (місце знаходження 73026, м. Херсон, пр.Ушакова, 75, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.05.2018 р. № - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 19 жовтня 2020 р.

Суддя В.А. Дубровна

кат. 111030300