Справа № 289/1378/20
Суддя: Мельник О. В.
Дата ухвалення: 2020-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/289/10/20
Справа №289/1378/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2020 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді Мельника О.В.., за участю секретаря судового засідання Грабіної К.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції (м. Житомир вул. Покровська, 96) третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог інспектор взводу 3 роти батальйону УПП в Житомирській області лейтенант поліції Осадчук Сергій Петрович про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 № 517038 від 28.08.2020. В обґрунтування позову зазначив наступне.

28 серпня 2020 року о 17 годині 50 хвилин, керуючи автомобілем Пежо 406 рухаючись по трасі АД М06 Київ-Чоп 163-500м., с. Болярка Житомирського району Житомирської області, позивач був зупинений інспектором взводу 3 роти батальйону УПП в Житомирській області ДПП лейтенантом поліції Осадчуком Сергієм Петровичем.

Представник поліції повідомив, що він - ОСОБА_1 рухаючись по трасі АД МО6 Київ-Чоп 163-500м., с. Болярка Житомирського району Житомирської області керуючи транспортним засобом рухався зі швидкістю 93 км/год., в населеному пункті м. Болярка де був позначений дорожній знак 5.45 населеного пункту, а саме перевищив допустиму швидкість руху на 43 км/год., тому порушив п. 12.4 ПДР України, за що буде виноситися постанова про накладення адміністративного стягнення за порушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

З вказаним порушенням позивач не погоджується, притягнення до адміністративної відповідальності вважає безпідставним та необґрунтованим, а дії відповідача суперечать чинному законодавству, оскільки постанова у справі є незаконною, не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів, з грубим порушенням чинного законодавства, зокрема позивачу не було пред`явлено доказів факту порушення, в момент фіксації, порушення зафіксовані не сертифікованим приладом.

Вимірювання швидкості руху відповідачем було здійснено в ручному, а не автоматичному режимі приладом з функцією фото-відео фіксації Trucam 000587.

Вважає, що відповідач незаконно розглянув справу, оскільки позбавив його можливості скористатися правовою допомогою, на чому наполягав позивач та у повному обсязі скористатись своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП.

В порушення вказаних вимог, відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином, а тому вважає, що за таких підстав оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідач направив на адресу суду відзив щодо позовних вимог, відповідно до якого, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що згідно постанови інспектора взводу №1 роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенанта поліції Осадчука Сергія Петровича під час несення служби на автодорозі М-06 Київ-Чоп 28.08.2020 відповідачем за допомогою лазерного вимірювача швидкості Trucam (серійний номер ТС000567) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу ПЕЖО 406 з номерним знаком НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 93 км/год. при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 43 (сорок три) км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України.Після чого було подано сигнал про зупинку транспортному засобу.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача.

Після зупинки транспортного засобу, позивач трактував норми чинного законодавства на свій власний розсуд.

Водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ст.. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. В подальшому Позивач отримав копію постанови.

Також відповідач із посиланнями на відповідні докази обґрунтував законність застосування працівниками поліції приладу вимірювання швидкості рухуTrucam і фіксування за його допомогою порушення правил дорожнього руху.

Щодо клопотання про обов`язок поліцейського забезпечити позивачу отримання правової допомоги, відповідач зазначив, що ст. 268 КУпАП має назву «Права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності», які йому були роз`ясненні, та у відповідності до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 32. справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи. Санкція ст. 122 ч. 1 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки Позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

До відзиву відповідач долучив два DVD-R диски із записаним з Trucam та нагрудних камер поліцейських на які, як на доказ, є посилання у протоколі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Позивачем надано до суду відповідь на відзив, до якої долучено письмові пояснення позивача щодо доводів викладених відповідачем.

Третя особа на стороні відповідача - інспектор взводу 3 роти батальйону УПП в Житомирській області ДПП своїм правом надання пояснень не скористався.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно зі ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини перша, друга і третя статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію".

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом статті 31 вказаного Закону, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до п.п. "а" п. 2.4 Правил дорожнього руху, на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно зі ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський може зупиняти транспортні засоби та поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, причиною зупинки відповідачем транспортного засобу позивача стало порушення останнім вимог п. 12.4 ПДР України - не дотримання швидкісного режиму в населених пунктах.

За загальним правилом, відповідно до ст. 254 КУпАП, фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою. Відповідно до ч. 3 ст. 254 КУпАП, протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі встановлено Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (далі по тексту - Інструкція № 1395).

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123,статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140КУпАП.

Як встановлено статтею 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Пунктом 9 розділу ІІІ Інструкції № 1395 встановлено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пункт 10 інструкції № 1395 передбачає, що Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 визнано винним в порушенні вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 із застосуванням стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві єбудь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

При перегляді відеозапису із нагрудної камери поліцейського (диск 1, файл ), наданого відповідачем, судом встановлено, що ОСОБА_1 виявив бажання скористатись правовою допомогою неодноразово заявивши про це клопотання, проте, поліцейським не було вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

Даний факт не заперечує і сам відповідач, про що він зазначив у надісланому до суду відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ст.. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що такими діями інспектор порушив конституційні права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Даний висновок суду повністю узгоджується із правовими висновками викладеними в постанові Верховного Суду від 18 лютого 2020 року по справі №524/9827/16-а та від 15 квітня 2020 року№524/3644/17.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачем до суду належних та допустимих доказів правомірності винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №517038 від 28.08.2020, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн., не надано, суд, приходить до висновку про необґрунтованість її винесення, а тому постанова підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Встановивши істотне порушення прав особи яка притягується до адміністративної відповідальності, що є наслідком скасування прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення, суд не надає оцінку іншим доводам сторін, що узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір, тому за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 420,40 грн.

Керуючись ст.ст. 122, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог - інспектор взводу 3 роти батальйону УПП в Житомирській області лейтенант поліції Осадчук Сергій Петрович, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 28.08.2020 серії ДП18 №517038 винесену інспектором взводу 3 роти батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції УПП лейтенантом поліції Осадчуком Сергієм Петровичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. у виді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.122 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції (м. Житомир вул. Покровська, 96) на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 420,40 грн.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Радомишльський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги на судове рішення протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили судовим рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О. В. Мельник