Справа № 520/6996/2020
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2020-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

22 жовтня 2020 року № 520/6996/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Єгупенка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Офісу Генерального прокурора (вул. Різницька, 13/15, м. Київ), Кадрової комісії № 1 Офісу Генерального прокурора з атестації прокурорів регіональних прокуратур (вул. Різницька, 13/15, м. Київ), Харківської обласної прокуратури (вул. Б. Хмельницького, 4, м. Харків) про визнання протиправним та скасування рішення і наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 вищевказаний адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення № 4 від 02.04.2020 Кадрової комісії № 1 «Про неуспішне проходження прокурором атестації у зв`язку з неявкою», ухвалене щодо ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ). Визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Харківської області від 30.04.2020 № 836к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Харківської області. Поновлено ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на рівнозначній посаді начальника управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Харківської області з 05 травня 2020 року. Стягнуто з Харківської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 33400,49 грн. (тридцять три тисячі чотириста гривень 49 копійок). В іншій частині вимог позов залишено без задоволення. Рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць звернуто до негайного виконання.

21.10.2020 до суду надійшла заява позивача, в якій він просить роз`яснити рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 по справі №520/6996/2020 в частині вирішення по суті матеріально-правової вимоги позову про стягнення з Харківської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу наступним чином: стягнути з Харківської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у загальному розмірі 162229,98 грн.

В обґрунтування заяви зазначено, що в резолютивній частині рішення суду від 13.10.2020 не визначено фіксований розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що є належним до стягнення. Наведене свідчить, на думку позивача, про незрозумілість судового рішення у цій справі.

Розглянувши заяву позивача про роз`яснення судового рішення, дослідивши доводи заяви та надані докази, суд дійшов наступного.

Згідно ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Так, відповідно до ст. 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Тобто, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Також, роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Тобто, це стосується випадків, коли судом не дотримані вимоги ясності, визначеності рішення. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.

Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому, суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення, навіть у разі подальшого виявлення судом правових помилок, допущених під час його ухвалення.

Водночас, механізм, визначений цією статтею, не може використовуватись, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє мотивації судового рішення. У разі незгоди з мотивацією судового рішення особи, які беруть участь у справі, можуть оскаржити це судове рішення в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

За правовою природою роз`яснення судового рішення є продовженням його ухвалення, а ухвала про роз`яснення є його складовою, тому заява про роз`яснення судового рішення розглядається у тому ж провадженні, в якому було ухвалене судове рішення, про роз`яснення якого ставиться питання. В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Роз`яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові вимоги або на невирішені вимоги, він лише пояснює положення постановленого ним рішенням, які нечітко сформульовані, або є незрозумілими для заінтересованих осіб.

Дослідивши доводи заяви позивача про роз`яснення рішення суду, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 зрозуміла суть рішення від 13.10.2020, однак він фактично не погоджується з прийнятим рішенням в частині вирішення питання щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановляючи рішення по суті заявлених позовних вимог, суд у мотивувальній частині вказаного рішення зазначив, що оскаржуваний наказ №836 к від 30.04.2020 не відповідає критерію законності та обґрунтованості, оскільки внаслідок відсутності підстав для звільнення позивача із займаної посади та органів прокуратури через ненастання події, з якою пов`язано можливість застосування положень п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру».

Положеннями ст. 235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч. 7 ст. 235 Кодексу рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення позивача на рівнозначній посаді начальника управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Харківської області з 05 травня 2020 року.

В постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи (пункт 32 Пленуму).

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Відповідно до абз. 3 п. 2 вказаного Порядку обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Абзацом з п. 3 Порядку визначено, що усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Пунктом 8 Порядку встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

В мотивувальній частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 зазначено, що оскільки період вимушеного прогулу позивача з урахуванням норм тривалості робочого часу на 2020 рік, визначених листом Мінсоцполітики від 29.07.2019 № 1133/0/206-19 становить 102 дні, розмір середньоденної заробітної плати останнього складає 1590,49 грн., середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню на його користь становить 33400,49 грн.

Отже, суд зазначає, що заявник просить не роз`яснити рішення суду внаслідок його нечіткості або неясності, а фактично не погоджується з рішенням, яке він просить роз`яснити та вимоги щодо роз`яснення законності рішення суду, що в свою чергу не належить до повноважень адміністративного суду під час роз`яснення рішення.

Разом з цим, при розгляді заяв учасників процесу про роз`яснення судового рішення, яке набрало законної сили, суд не здійснює нового перегляду справи.

Дійсно, мотиви, які навів заявник у своїй заяві, по суті полягають у незгоді з судовим рішенням і поставлені у такому аспекті питання, на які він хоче отримати роз`яснення у порядку ст. 254 КАС України, вимагають від суду додаткового обґрунтування , що є недопустимо.

Вирішення зазначених в заяві про роз`яснення питань фактично є зміною чи доповненням змісту рішення суду першої інстанції, а не його роз`ясненням, що, в свою чергу, суперечить самій суті інституту роз`яснення судового рішення та нормам чинного КАС України.

Наведені заявником обставини в обґрунтування заяви про роз`яснення рішення суду не свідчать про незрозумілість судового рішення.

З огляду на зазначене, суд вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 викладено чітко та зрозуміло та не є таким, що потребує додаткового роз`яснення.

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 року по справі № 520/6996/20 є вмотивованим і зрозумілим, вказані Закони України та нормативно-правові акти якими керувався суд при вирішенні позову, містять чіткий порядок його виконання, у мотивувальній та резолютивній частинах рішення суду зазначено усі обставини справи та мотиви, які суд врахував при прийнятті рішення, і положення Закону, яким він керувався з огляду на об`єкт порушеного права, а з тексту заяви не вбачається, в чому саме полягає незрозумілість рішення суду в розумінні ст. 254 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 244, 246, 248, 254, 256 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Офісу Генерального прокурора (вул. Різницька, 13/15, м. Київ), Кадрової комісії № 1 Офісу Генерального прокурора з атестації прокурорів регіональних прокуратур (вул. Різницька, 13/15, м. Київ), Харківської обласної прокуратури (вул. Б. Хмельницького, 4, м. Харків) про визнання протиправним та скасування рішення і наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Єгупенко