Справа № 520/6035/2020
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2020-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 р. Справа № 520/6035/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Білова О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 14.08.20 року по справі № 520/6035/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії Головного Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області щодо відмови в перерахунку, неперерахунку та невиплаті раніше призначеної позивачу пенсії за вислугою років на підставі поданих для перерахунку пенсії заяв та довідки прокуратури Харківської області № 18-82 від 08.02.2017 згідно постанови КМУ «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» від 31.05.2012 №505, зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2015 № 763, постанови КМУ № 1013 від 09.12.2015 (які є чинними і наразі, на цей час); на підставі поданих документів довідки прокуратури Харківської області від 08.02.2017 № 18-82 про заробітну плату за посадою слідчого прокуратури району, яка складає 13115,23 грн. в розмірі 90 відсотків від суми заробітної

- скасувати з 13.12.2019 рішення №320 від 16.02.17;

- зобов`язати Відповідача здійснити:

а) з 13.12.2019 перерахунок пенсії позивача за вислугу років згідно з частиною 2 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції на час призначення пенсії позивачу), частиною 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ від 14.10.2014 в редакції з урахуванням Рішення Другого Сенату Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(П)2019, постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» від 31.05.2012 №505, зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2015 № 763, постанови КМУ № 1013 від 09.12.2015, (які є чинними і наразі, на цей час) на підставі поданих документів - довідки прокуратури Харківської області від 08.02.2017 № 18-82 про заробітну плату за посадою слідчого прокуратури району, яка складає 13115,23 грн в розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати без обмеження максимального розміру та провести виплати з урахуванням отриманих сум, які проводити у подальшому щомісяця.

б) виплату різниці суми між нарахованою після перерахунку та фактично отриманою пенсією за період 13.12.2019 - по час такого перерахунку.

в) виплату різниці суми між нарахованою після перерахунку та фактично отриманою пенсією здійснити разово та однією сумою, без застосування постанови КМУ № 649 від 22.08.2018 року "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, якою затверджено "Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду" та виплатити різницю в пенсії за минулий час, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому призначено пенсію за вислугу років з 11.12.2007 року. Призначена пенсія органом ПФУ протиправно протягом майже 13 років не перераховувалася у зв`язку з підвищенням розміру заробітної плати відповідної категорії прокурорсько-слідчих працівників, у тому числі, і відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» від 31.05.2012 №505, зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 763 від 30.09.2015 р., постанови КМУ № 1013 від 09.12.2015 р., а також у зв`язку та з урахуванням Рішення Другого Сенату Конституційного Суду України від 13.12.2019 р. № 7-р(П)2019 та постанов Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 р. № 763, від 09.12.2015 № 1013, на підставі поданих позивачем документів - довідки прокуратури Харківської області від 08.02.2017 року №18-82 про заробітну плату за посадою слідчого прокуратури району, яка складає 13115,23 грн. Позивач неодноразово звертався, за належним перерахунком пенсії до відповідача, проте ГУ ПФУ в Харківській області в перерахунку призначеної позивачу пенсії відмовлено, не вжито будь-яких заходів до виконання обов`язкових вищезазначених рішення, постанов Уряду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, з 13.12.2019 р. (тобто, після ухвалення Конституційним Судом України рішення №7-р(ІІ)/2019 р від 13.12.2019 р.) перерахунок пенсії за вислугу років згідно з частиною 2 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції на час призначення пенсії позивачу), частиною 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-УІІ від 14.10.2014 в редакції з урахуванням Рішення Другого Сенату Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(П)2019, постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» від 31.05.2012 №505, зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2015 № 763, постанови КМУ № 1013 від 09.12.2015р., на підставі поданих документів - довідки прокуратури Харківської області від 08.02.2017 № 18-82 про заробітну плату за посадою слідчого прокуратури району, яка складає 13115,23 грн в розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати без обмеження максимального розміру та провести виплати з урахуванням отриманих сум, які проводити у подальшому щомісяця.

Позивач вважає помилковим обгрунтування суду першої інстанції, що позивач 30.03.2020 звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, надавши довідку № 18-135 від 10.03.2020 рішенням відповідача від 03.04.2020 № 1 в проведенні перерахунку відмовлено. Правомірність прийняття вказаного рішення є предметом розгляду у справі № 520/5942/2020, рішення суду першої інстанції у якій ще не набрало законної сили. Отже, питання перерахунку пенсії позивача після прийняття рішення КСУ від 13.12.2019 № 7- р(ІІ)/2019 розглядалося відповідачем саме на підставі довідки Прокуратури Харківської області №18-135 від 10.03.2020 та його результати не є предметом спору у даній справі. При цьому заяв про проведення перерахунку пенсії після 13.12.2019 на підставі довідки № 18-82 від 08.02.2017 позивачем до ГУ ПФУ в Харківській області не подавалося, відповідач не відмовляв позивачу у проведенні такого перерахунку - все це не відповідає об`єктивним обставинам справи та фактичними даними в сукупності, що очевидно підтверджуються документально.

Позивач зазначає, що саме частиною 20 статті 86 Закону Ушаїни «Про прокуратуру» № 1697-УІІ від 14.10.2014 в редакції з урахуванням Рішення Другого Сенату Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)2019, що є очевидним обов`язком відповідача та не може викликати будь-яких дискусій.

Враховуючи все наведене, вважаю розглядуване рішення суду незаконним та необгрунтованим, таким, що підлягаю скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.

Відповідачем надано до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача в якому серед іншого зазначено, що згідно рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019 працівникам прокуратури згідно ЗУ «Про прокуратуру» перерахунок пенсії проводиться у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов так складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більше як за 12 місяців. Також пенсія працюючим пенсіонерам перераховується у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєння почесного звання або наукового ступеня та збільшення розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому ч. ч. 2, 3, 4 ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру», при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.

Постановою КМУ «Про умови оплати праці прокурорів» від 11.12.2019 № 1155 затверджено схеми посадових окладів прокурорів офісу Генерального прокурора, обласних, окружних прокурорів та прирівняних до них прокуратур.

При цьому п. 7 постанови КМУ «Про умови оплати праці прокурорів» від 11.12.2019 № 1155 встановлено, що зміна розмірів посадових окладів для працівників прокуратури, передбачених цією постановою, не є підставою для перерахунку пенсій, що призначені згідно із ЗУ «Про прокуратуру».

Отже, на думку відповідача, підстав для проведення перерахунку пенсії позивачу на підставі довідки про розмір заробітної плати, що нараховується для перерахунку пенсії, відсутні.

Позивачем також подано до Другого апеляційного адміністративного суду відповідь на відзив відповідача та уточнену відповідь на відзив відповідача, доводи яких фактично аналогічні доводам, викладеним в апеляційній скарзі.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного Фонду України в Харківській області

Як вбачається з копії трудової книжки позивача (а.с.9-10), позивач працював в органах прокуратури України на різних посадах з 13.05.1993 р. по 15.11.2010 р. Вказані обставини також підтверджуються копією довідки Прокуратури Харківської області від 11.04.2011 року № 11/327-вих-11 (а.с.11).

Позивачу, ОСОБА_1 , з 11.12.2007 року призначено пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України № 1789-ХП від 05.11.1991 «Про прокуратуру» в розмірі 90% суми заробітної плати, з якої було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з середньої заробітної плати посади слідчого прокуратури Дзержинського району м. Харкова, радника юстиції.

З 14.12.2007 по 15.11.2010 року позивача продовжував працювати на займаній посаді та був звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію 15.11.2010 року з посади слідчого прокуратури Дзержинського району м. Харкова.

Позивач звертався до відповідача з заявами про вирішення питання про перерахунок пенсії від 08.02.2017, 19.12.2019, 05.02.2020, 04.03.2020, 10.03.2020, 12.03.2020 року.

За результатами розгляду заяви від 08.02.2017 року УПФУ в Шевченківському районі (правонаступником якого є відповідач) відмовило позивачу в перерахунку пенсії з тих підстав, що з 01.06.2015 року скасовано норми щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру», стаття 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VІІ від 14.10.2014 року набрала чинності 15.07.2015 року, з огляду на що для проведення перерахунку пенсії за вислугу років за зверненнями, що надійшли після 01.06.2015 року, підстави відсутні.

За результатами розгляду заяви позивача від 19.12.2019 року відповідач надав позивачу листом від 23.12.2019 року № 37425/02-20 копії документів в порядку надання відповіді на запит на публічну інформацію та повідомив, що інші питання, поставлені позивачем у звернення від 19.12.2019 року, будуть розглянуті в порядку, встановленому Законом України «Про звернення громадян».

За результатами звернень позивача від 04.03.2020, 10.03.2020 та 12.03.2020 року, відповідач направив позивачу лист від 09.04.2020 року № 1853-1729/К-02/8-2000/20, в якому повідомив, що рішенням від 03.04.2020 року № 1 відділу з питань перерахунків № 19 Управління застосування пенсійного законодавства головного управління ПФУ в Харківській області ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії згідно його заяв та наданої до них довідки Прокуратури Харківської області від 10.03.2020 року № 18-135, та повідомлено, що копію зазначеного рішення направлено позивачу листом від 02.04.2020 року №3522/02.21-20.

Вказані дії та рішення відповідача позивач вважає протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог, та, як наслідок, про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови пенсійного забезпечення відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників до 15 липня 2015 року визначалися Законом № 1789-ХІІ.

Зокрема, статтею 50-1 вказаного Закону, на підставі якого позивачу призначено пенсію, визначено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (частина тринадцята цієї статті).

Частина вісімнадцята статті 50-1 цього Закону у редакції, чинній до 01 січня 2015 року, передбачала, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 76-VIII), яким, зокрема, частину вісімнадцяту статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ викладено у такій редакції: «Умови на порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Таким чином, повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури після 01 січня 2015 року законодавець делегував Уряду.

Урядом відповідний нормативно-правовий акт не прийнято і умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено.

15 липня 2015 року набрав чинності Закон № 1697-VII, згідно з Прикінцевими положеннями якого визнано таким, що втратив чинність Закон № 1789-ХІІ, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 462, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів.

Колегія суддів зазначає, що на час прийняття постанов КМУ № 1013 від 09.12.2015, № 763 від 30.09.2015, на підставі яких позивачу було видано довідку від 08.02.2017 № 18-82 (а.с.58), з прийняттям якої позивач пов`язує виникнення у нього права на перерахунок пенсії, положення статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, що регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.

За частиною двадцятою статті 86 Закону № 1697-VІІ, яка набрала чинності з 15.07.2015, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

За час дії вказаної норми Кабінетом Міністрів України умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури визначено не було.

Постанова КМУ № 657 від 30.08.2017, якою підвищено розміри заробітку працівникам прокуратури, не містить положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв`язку з передбаченим нею підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(ІІ)/2019 положення цієї норми визнані неконституційними та втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто до 12 грудня 2019 року включно були чинними.

Положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Також рішенням КСУ від 13.12.2019 установлено такий порядок виконання цього Рішення:

- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

"20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

Таким чином, зі змісту резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(ІІ)/2019 вбачається, що повноваження КМУ на встановлення порядку проведення перерахунку пенсій колишнім працівникам прокуратури були чинними до 12.12.2019 включно.

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 13.11.2019 по справі № 243/5055/16-а, «право на перерахунок пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу. А тому, зважаючи, що на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії такої підстави для перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій як збільшення розміру заробітної плати на законодавчому рівні не встановлено, а Урядом будь-яких умов для перерахунку не визначено, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку, а тому відповідач, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії позивача, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За відсутності постанови Уряду щодо умов та порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури (як це було передбачено ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», а потім - ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII), в пенсійного органу немає законодавчо визначених підстав та правового механізму для їх перерахунку».

Таким чином, колегія суддів бере до уваги правову позицію Верховного Суду, а також те, що рішенням КСУ від 13.12.2019 № 7-р(II)/2019 відновлено дію норми частини 20 статті 86 Закону України № 1697-VII про порядок проведення перерахунку пенсій працівникам прокуратури в первинній редакції з 13.12.2019, та доходить висновку, що права позивача у спірних правовідносинах щодо проведення перерахунку призначеної йому пенсії не були порушені до 13.12.2019.

Що стосується проведення перерахунку призначеної позивачу пенсії, з 13.12.2019 року, колегія суддів зазначаєнаступне.

Так, з матеріалів пенсійної справи позивача, які були витребувані судом у відповідача та долучені до матеріалів справи, вбачається, що позивач 30.03.2020 звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, надавши довідку № 18-135 від 10.03.2020. Рішенням відповідача від 03.04.2020 № 1 в проведенні перерахунку відмовлено.

Правомірність прийняття вказаного рішення є предметом розгляду у справі № 520/5942/2020.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.07.2020 року по справі 520/5942/2020 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.10.2020 року по справі № 520/5942/2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.07.2020 року по справі № 520/5942/2020 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 1 від 03.04.2020 р. про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії на підставі виданої прокуратурою Харківської області довідки про розмір заробітної плати № 18-135 від 10.03.2020 р., починаючи з 13.12.2019 р. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Зазначене судове рішення набрало законної сили 13.10.2020 року.

Таким чином, з 13.12.2019 року - з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення №7-р(ІІ)/2019, позивач має право на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам відповідно до положень ч. 20 ст. 86 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 року № 1697-VII.

Отже, питання перерахунку пенсії позивача після прийняття рішення КСУ від 13.12.2019 № 7-р(II)/2019 розглядалося відповідачем саме на підставі довідки Прокуратури Харківської області № 18-135 від 10.03.2020 та його результати не є предметом спору у даній справі, проте права позивача захищені судовим рішенням у справі № 520/5942/2020.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для задоволення позову як в частині визнання неправомірними дій, скасування рішення відповідача від 16.02.2017 № 320, так і щодо зобов`язання провести перерахунок пенсії, як похідної вимоги.

Також, колегія суддів, звертає увагу на те, що ч.1 ст.10 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожному гарантовано право на свободу вираження поглядів та одержання інформації.

Зокрема, у рішенні Європейського Суду у справі "Леандер проти Швеції" від 26 березня 1987 року, серія А, № 116, § 74) зазначено, що свобода отримувати інформацію, про яку йдеться в пункті 2 статті 10 Конвенції, стосується передусім доступу до загальних джерел інформації і її основним призначенням є заборонити державі встановлювати будь-якій особі обмеження одержувати інформацію, яку інші особи бажають або можуть бажати повідомити цій особі.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість заявлених позовних вимог, та, як наслідок, про відмову у задоволенні позову.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Харківскього окружного адміністративного суду від 14.08.2020 року по справі № 520/6035/2020 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 по справі № 520/6035/2020 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) Я.М. Макаренко О.М. Мінаєва