Справа № 540/1473/20
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2020-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/1473/20
16 год. 00 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

при секретарі: Новіковій Т.А.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Берьозки Ю.В.,

представника Міністерства юстиції України- Шаповал Ю.Є.,

представника ГТУЮ у Херсонській області - Рижова Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач-1), Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (далі - відповідач-2), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача-1 від 05.05.2020 № 1616/к, яким ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонської області 07.05.2020 відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу" у зв`язку із ліквідацією Головного територіального управління юстиції у Херсонської області з припиненням державної служби;

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача-2 від 06.05.2020 № 19/2 "Про оголошення наказу Міністерства юстиції України "Про звільнення від 05.05.2020 № 1616/к";

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонської області з 07.05.2020.

- стягнути з відповідача-1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07.05.2020 по день прийняття рішення суду у даній справі із розрахунку 723,81 грн за кожен робочий день вимушеного прогулу з вирахуванням обов`язкових до сплати податків та зборів.

Ухвалою від 12.06.2020 у справі відкрите загальне позовне провадження, учасникам наданий строк для подання заяв по суті справи, підготовче провадження призначене на 07.08.2020 о 13:30 год.

Ухвалою від 07.08.2020 суд продовжив підготовче провадження у справі на 30 днів та зобов`язав відповідачів у термін до 21.08.2020 надати додаткові докази у справі.

Ухвалою від 25.08.2020 продовжений строк для подання доказів до 07.09.2020, підготовче засідання відкладене на 10.09.2020 об 11:00 год.

Ухвалою від 10.09.2020 підготовче провадження закрите, справа призначена до розгляду по суті на 05.10.2020 об 10:00 год.

У зв`язку із знаходженням головуючої судді Кисильової О.Й. у нарадчій кімнаті по виборчій справі № 540/2884/20, розгляд справи відкладений на 13.10.2020 о 14:00 год.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 30.06.2015 був призначений на посаду заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. Наказом відповідача-1 від 28.10.2016 № 4998/к позивач звільнений із займаної посади. 30.01.2020 наказом відповідача-1 № 458/к ОСОБА_1 поновлений на роботі на підставі рішення суду у справі № 821/1757/16 та цього ж дня позивача попередили про припинення державної служби на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу" № 117-1Х у зв`язку із ліквідацією Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. Наказом Міністерства юстиції України від 05.05.2020 № 1616/к ОСОБА_1 звільнений із займаної посади відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу" у зв`язку із ліквідацією ГТУЮ у Херсонській області. Позивач вважає звільнення незаконним, оскільки згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 № 870 міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції, що утворені згідно з пунктом 2 цієї постанови, є правонаступниками територіальних органів Міністерства юстиції, які ліквідовані згідно з пунктом 1 постанови. Тобто, відбулась реорганізація територіальних органів юстиції. Тому, як стверджує позивач, відсутній факт ліквідації Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, а відтак і така підстава для звільнення позивача, як ліквідація відповідача-2 є протиправною. Також позивач відмітив, що за посадою він був начальником управління державної виконавчої служби, яке поширювало свою юрисдикцію на територію Херсонської області. Проте, структура органів державної виконавчої служби практично не зазнала змін. У структурі органів ДВС, управління ДВС ГТУЮ перетворились на відділи примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень, які підпорядковані відповідному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції та не втратили своїх функцій, а їх юрисдикція так і продовжує розповсюджуватись на територію Херсонської області. У свою чергу, підпорядковані відділи державної виконавчої служби на території області взагалі не змінили свою структуру, а по суті - змінили назву з урахуванням зміни їх підпорядкування, оскільки згідно із даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань припинення районних відділів ДВС не відбулось. Посилаючись на викладені обставини, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У відзивах на позовну заяву від 25.06.2020 та від 02.07.2020 відповідачі заперечують проти задоволення позову, зазначаючи наступне. На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 № 870 ліквідоване Головне територіальне управління юстиції у Херсонській області та з 18.10.2019 у ЄДР міститься запит про державну реєстрацію рішення про припинення шляхом ліквідації юридичної особи - Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. 30.01.2020 позивач був поновлений на посаді на виконання рішення суду у справі № 821/1757/16. Втім, на час поновлення ОСОБА_1 на посаді діяла Постанова від 09.10.2019 № 870, а тому 30.01.2020 позивач попереджений про припинення державної служби на підставі пункту 11 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу" № 117-1Х у зв`язку з ліквідацією відповідача-2. 05.05.2020 Міністерство юстиції України видало наказ № 1616/к, яким ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області з 07.05.2020 у зв`язку з ліквідацією ГТУЮ у Херсонській області та з припиненням державної служби. Підставою видання зазначеного наказу є постанова КМУ від 09.10.2019 № 870 та попередження про вивільнення з відміткою про ознайомлення. На день попередження ОСОБА_1 про звільнення (30.01.2020), та на день звільнення його із займаної посади (07.05.2020), діяла норма Закону України "Про державну службу", яка передбачала право, а не обов`язок суб`єкта призначення проводити переведення (призначення) державного службовця на рівнозначну або нижчу (за його згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, без обов`язкового проведення конкурсу. Також на день звільнення позивача із займаної посади до Кодексу законів про працю України внесені зміни, згідно з якими до даних правовідносин не підлягають застосування положення статті 49-2 КЗпП. Станом на час виникнення спірних правовідносин діяла норма законодавства про працю, відповідно до якої частини другої та третьої статті 49-2 Кодексу законів про працю України не поширюються на державних службовців в силу приписів частини п`ятої статті 40 КЗпП України. Крім того, з 25.09.2019 (тобто з дати набрання чинності Законом № 117-1Х) ліквідація державного органу, як самостійна підстава припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, відповідно до пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону, не містить будь-яких додаткових умов припинення державної служби та є самостійною і достатньою підставою для її припинення. З огляду на наведені обставини, просять відмовити у задоволенні позову.

24.07.2020 позивач надіслав відповідь на відзиви, в якій зазначає, що статтею 4 Закону України "Про державну службу" встановлений принцип забезпечення рівного доступу до державної служби. Натомість, відповідач-1 звільнив позивача, не запропонувавши жодну із посад в реорганізованому органі, при тому, що скорочення штату не відбулося. Позивач вважає, що оскільки спеціальне законодавство не містить детального порядку вивільнення державних службовців під час реорганізації органу державної влади, то у даному випадку слід застосовуватися загальні норми, тобто норми Кодексу Законів про працю України. Оскільки, як відмічає позивач, Закон № 117-1Х суттєво звужує встановлені Конституцією України та КЗпП України трудові права державних службовців, то у даному випадку необхідно застосовувати норми Конституції щодо гарантій захисту працівника від незаконного звільнення, як норми прямої дії.

03.08.2020 відповідачі надіслали заперечення на відповідь на відзив, вважаючи доводи позивача, які викладені у відповіді на відзив необґрунтованими, у зв`язку наступним. Так, твердження позивача щодо незаконної ліквідації відповідача-2 фактично зводяться до його незгоди з постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 № 870. Проте, дана Постанова є чинною та обов`язковою до виконання. Також відповідачі відмічають, що Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань містить дані про рішення засновників юридичної особи Головного територіального управління юстиції у Херсонській області () щодо припинення даної юридичної особи в результаті ліквідації 18.10.2019.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзиви.

Представники відповідачів заперечували проти задоволення позову з підстав, викладених у відзивах відповідачів-1, 2 та запереченнях на відповідь на відзив.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Наказом Міністерства юстиції України від 30.06.2015 № 2028/к ОСОБА_1 призначений на посаду заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області.

Наказом Міністерства юстиції України від 28.10.2016 № 4998/к ОСОБА_1 звільнений з посади заступника начальника управління Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області на підставі п. 7 ч. 2 ст. 65 Закону України "Про державну службу".

На виконання постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 12.05.2017 у справі № 821/1757/16 наказом від 30.01.2020 № 458/к ОСОБА_1 поновлений на посаді заступника начальника управління Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області з 28.10.2016.

30.01.2020 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 №870 "Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції", ОСОБА_1 попереджений про припинення державної служби на підставі п.1-1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу" у зв`язку з ліквідацією Головного територіального управління юстиції у Херсонській області та звільнення із займаної посади не раніше двох місяців з дня попередження.

05.05.2020 наказом № 1614/к ОСОБА_1 з 30.06.2019 присвоєний черговий 4 ранг державного службовця в межах категорії "Б" посад державної служби.

Наказом Міністерства юстиції України від 05.05.2020 № 1616/к ОСОБА_1 звільнений з посади заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області з 07.05.2020 відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу" у зв`язку із ліквідацією Головного територіального управління юстиції у Херсонській області з припиненням державної служби. Підстава: постанова Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 № 870 "Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції".

06.05.2020 Головне територіальне управління юстиції у Херсонської області прийняло наказ № 19/2 "Про оголошення наказу Міністерства юстиції України "Про звільнення від 05.05.2020 № 1616/к".

Вважаючи незаконним звільнення з посади на підставі п.1-1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу", позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку обґрунтованості доводів позивача про відсутність підстав для звільнення, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, урегульовані Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" (далі - Закон № 889-VIII).

Положення Закону № 889-VІІІ суд застосовує в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 5 Закону № 889-VІІІ відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Підстави припинення державної служби визначені статтею 83 Закону № 889-VІІІ.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 83 Закону № 889-VІІІ державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (статті 87, 87 1 цього Закону № 889-VІІІ).

За змістом п. 1-1 ч. 1 ст. 87 Закону № 889-VІІІ підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є ліквідація державного органу.

Частиною 3 статті 87 Закону № 889-VІІІ визначено, що суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення.

Як зазначено вище, 30.01.2020 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 № 870 ОСОБА_1 попереджений про припинення державної служби на підставі п.1-1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу" у зв`язку з ліквідацією Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, а 05.05.2020" позивач звільнений із займаної посади відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу". Державна служба припинена з 07.05.2020.

Звертаючись до суду із даним позовом позивач стверджує, що його звільнення з підстави ліквідації державного органу є незаконним, оскільки в даному випадку відбулася реорганізація, а не ліквідація відповідача-2.

Натомість, відповідачі наполягають на тому, що відбулася ліквідація державного органу.

Таким чином, спірним в даній справі є питання існування такої підстави припинення державної служби, як ліквідація державного органу.

Вирішуючи даний спір, суд зважає на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права. Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Частиною третьою вказаної статті передбачено, що порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюються Конституцією України та законом.

Порядок утворення, реорганізації та ліквідації міністерств та інших центральних органів виконавчої влади врегульовано статтею 5 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" від 17.03.2011 № 3166-VI (далі - Закон № 3166-VI).

Частиною першою статті 5 Закону № 3166-VI передбачено, що міністерства та інші центральні органи виконавчої влади утворюються, реорганізуються та ліквідуються Президентом України за поданням Прем`єр-міністра України. Відповідно до частини п`ятої цієї статті міністерство, інший центральний орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, щодо яких набрав чинності акт Президента України про їх припинення, продовжують здійснювати повноваження та функції у визначених сферах компетенції до завершення здійснення заходів з утворення міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, до якого переходять повноваження та функції міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, що припиняється, та можливості забезпечення здійснення ним цих функцій і повноважень, про що видається відповідний акт Кабінету Міністрів України (частина сьома статті 5 Закону).

Указом Президента України про ліквідацію міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади визначається орган виконавчої влади, якому передаються повноваження та функції міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, що ліквідується. Порядок здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією чи ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, визначається Кабінетом Міністрів України (ч.ч. 8, 9 ст. 5 Закону № 3166-VI).

Із аналізу наведених вище норм Цивільного кодексу України та Закону № 3166-VI слідує, що порядок утворення та припинення юридичних осіб публічного права є відмінним від порядку утворення та припинення юридичних осіб приватного права.

Частиною 1 ст. 104 ЦК України передбачено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Ліквідація - це одна із форм припинення юридичної особи. Ліквідація юридичних осіб здійснюється без переходу прав i обов`язків підприємства, що ліквідується, до інших осіб, тобто без правонаступництва. При ліквідації підприємства його права й обов`язки припиняються.

Так, 09.10.2019 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 870 "Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції" (далі - Постанова № 870), якою ліквідував як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства юстиції за переліком згідно з додатком 1 (п. 1 Постанови № 870) та утворив як юридичні особи публічного права міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції за переліком згідно з додатком 2 (п. 2 Постанови № 870).

До Переліку територіальних органів Мін`юсту, що ліквідуються, згідно із Додатком № 1 до Постанови № 870, зокрема, включене Головне територіальне управління юстиції у Херсонській області.

До Переліку міжрегіональних територіальних органів Мін`юсту, що утворюються, згідно із Додатком № 2 до Постанови № 870, включене Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Відповідно до пункту 3 Постанови № 870 міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції, що утворюються згідно з пунктом 2 цієї постанови є правонаступниками територіальних органів Міністерства юстиції, які ліквідуються згідно з пунктом 1, зокрема, Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) є правонаступником: Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній республіці Крим, Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Головного управління юстиції м. Севастополі, Головного територіального управління юстиції у Херсонській області.

Пунктом 3 Постанови № 870 також передбачено, що територіальні органи Міністерства юстиції, які ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, продовжують здійснювати повноваження та функції, покладені на зазначені органи, до завершення здійснення заходів, пов`язаних з утворенням міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції.

На виконання Постанови № 870 наказом Міністерства юстиції України від 16.10.2019 року № 3173/5 "Про утворення міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції України" ліквідовані як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства юстиції згідно з переліком (додаток 1), зокрема Головне територіальне управління юстиції у Херсонській області, і утворені як юридичні особи публічного права міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції згідно з переліком (додаток 2), зокрема, Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Наказом № 3173/5 головам ліквідаційних комісій головних територіальних управлінь юстиції наказано, зокрема: забезпечити письмове персональне попередження працівників не пізніше ніж за два місяці до їх звільнення, про що повідомити Департамент персоналу Міністерства юстиції України до 01 листопада 2019 року; надати первинним профспілковим організаціям інформацію про звільнення працівників у зв`язку з ліквідацією територіальних органів Міністерства юстиції (пп.7 та 8 п. 5 Наказу).

Таким чином, із наведених вище положень Постанови № 870 та наказу № 3173/5 слідує, що Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) є правонаступником Головного територіального управління юстиції у Херсонській області.

Верховний Суд України у постановах від 04.03.2014 у справі № 21-8а14, від 27.05.2014 у справі № 21-108а14, від 28.10.2014 у справі № 21-484а14 сформував наступні правові висновки з цього приводу та зазначив, що ліквідація юридичної особи публічного права здійснюється розпорядчим актом органу державної влади, органу місцевого самоврядування або уповноваженою на це особою. У цьому акті має бути наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої особи або їх передачі іншим органам виконавчої влади. Якщо таке обґрунтування наведене, то у такому випадку має місце ліквідація юридичної особи публічного права, а якщо ні, то саме посилання на те, що особа ліквідується, є недостатнім. У зв`язку з цим при вирішенні спорів щодо поновлення на роботі працівників юридичної особи публічного права про ліквідацію яких було прийнято рішення, судам належить, крім перевірки дотримання трудового законодавства щодо таких працівників, з`ясовувати фактичність такої ліквідації (чи мала місце у цьому випадку реорганізація). При вирішенні зазначеної категорії спорів підлягає оцінці і правовий акт, що став підставою ліквідації, зокрема: припинено виконання функцій ліквідованого органу чи покладено виконання цих функцій на інший орган.

Суд встановив, що відповідно до Постанови № 870 Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) є правонаступником Головних управлінь в АРК Крим та у Миколаївській, Одеській і Херсонській областях.

Беручи до уваги ту обставину, що Постановою № 870 Кабінет Міністрів України визначив, що Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) є правонаступником Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, тобто всі функції та повноваження відповідача-2 переходять до новоствореного органу, суд вважає, що у даному випадку відбулася реорганізація Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, а не ліквідація, оскільки повноваження ліквідованої установи перейшли до правонаступника, а не припинені взагалі.

Аналогічні правові висновки з цього питання викладено у постанові Верховного Суду від 06.08.2020 у справі № 591/3069/16-а.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 6 статті 43 Конституції України громадянам гарантований захист від незаконного звільнення.

Приймаючи рішення про звільнення позивача у зв`язку із ліквідацією відповідача-2, відповідно до п.п. 2-8 ч. 2 ст. 2 КАС України, відповідач-1 повинен був діяти обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, неупереджено, добросовісно та розсудливо з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Натомість відповідач-1, приймаючи рішення про звільнення позивача з посади за п. 1 1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу" у зв`язку з ліквідацією державного органу без наявності факту ліквідації відповідача-2, діяв необґрунтовано, не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, відтак наказ від 05.05.2020 №1616/к про звільнення ОСОБА_1 не відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України та підлягає скасуванню.

Оскільки наказ від 06.05.2020 № 19/2 "Про оголошення наказу Міністерства юстиції України "Про звільнення від 05.05.2020 № 1616/к" прийнятий відповідачем-2 на виконання наказу від 05.05.2020 № 1616/к, який визнаний судом протиправним, суд також скасовує наказ від 06.05.2020 № 19/2 як незаконний.

Скасування наказу про звільнення позивача, передбачає поновлення його на посаді, з якої останній незаконно звільнений.

Зважаючи на те, що позивач звільнений із займаної посади 07.05.2020, то поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонської області слід з 08.05.2020, оскільки 07.05.2020 є останнім робочим днем.

Суд не надає оцінку доводам позивача про недотримання відповідачем-1 порядку вивільнення працівників при реорганізації установи, передбаченому ст. 49-2 КЗпП України, оскільки суд з`ясував, що в даному випадку не відбулася ліквідація державного органу, а тому відсутня підстава для звільнення позивача за п.1-1 ч. 1 ст. 87 Закону № 889-VІІІ. На переконання суду, надання оцінки дотримання роботодавцем процедури звільнення працівника здійснюється у разі існування законних підстав для його звільнення.

Щодо позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Обчислення середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 (далі - Порядок № 100).

Відповідності до пункту 2 Порядку, збереження заробітної плати "у всіх інших випадках", до яких відноситься й випадок вимушеного прогулу, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Пунктом 8 Порядку № 100 передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 24.12.1999 № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.

Як вбачається із виданої Головним територіальним управлінням юстиції у Херсонської області довідки від 18.08.2020 № 13.1-30/948 про доходи ОСОБА_1 , позивачу за останні повні два місяці роботи нараховано 30600,32 грн. (березень - 15300,16 грн. + квітень - 15300,16 грн). У березні позивач відпрацював 21 робочий день, у квітні також 21 робочий день. Отже, середньоденна заробітна плата позивача складає 728,57 грн. (30600,32 грн. : 42 р.дн.).

Позивач звільнений з 07.05.2020, тобто цей день є останнім робочим днем.

Отже, час вимушеного прогулу ОСОБА_1 у період з 08.05.2020 до 13.10.2020 становить 109 робочих днів (травень 2020 року - 15, червень 2020 року - 20, липень 2020 року - 23, серпень 2020 року - 20, вересень 2020 року - 22, жовтень 2020 року - 9).

Відтак, стягненню на користь позивача підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 79414,13 грн. (728,57 грн. х 109 р.д.) з відрахуванням обов`язкових платежів.

Відповідно до п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду, зокрема, про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Отже, враховуючи приписи статті 371 КАС України, суд дійшов висновку про звернення постанови суду до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонської області з 08.05.2020 та стягнення заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 15300,00 грн. з відрахуванням обов`язкових платежів.

За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 371 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України (, 01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13) від 05.05.2020 №1616/к про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонської області за п. 1-1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу".

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (, 73003, м. Херсон, вул. Потьомкінська, 42/14) від 06.05.2020 № 19/2 "Про оголошення наказу Міністерства юстиції України "Про звільнення від 05.05.2020 № 1616/к";

Поновити ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на посаді заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонської області з 08 травня 2020 року.

Стягнути з Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (, 73003, м. Херсон, вул. Потьомкінська, 42/14) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08.05.2020 по 13.10.2020 у сумі 79414 (сімдесят дев`ять тисяч чотириста чотирнадцять) грн 13 коп. з відрахуванням обов`язкових до сплати податків та зборів.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на посаді заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонської області з 08 травня 2020 року.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (, 73003, м. Херсон, вул. Потьомкінська, 42/14) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 15300 (п`ятнадцять тисяч триста) грн з відрахуванням обов`язкових до сплати податків та зборів.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 23 жовтня 2020 р.

Суддя О.Й. Кисильова

кат. 106030000