Справа № 640/17920/19
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2020-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2020 року м. Київ № 640/17920/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві,

третя особа без Національний центр управління та випробувань космічних засобів

самостійних вимог - Державного космічного агентства України

на предмет спору

про визнання протиправною відмови у перерахунку пенсії, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві) з вимогами про:

- визнання протиправною відмови відповідача щодо проведення перерахунку раніше призначеної пенсії у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення за посадою;

- зобов`язання відповідача здійснити з 01 січня 2019 року перерахунок та виплату пенсії, виходячи з розрахунку 90% від грошового забезпечення для обчислення пенсії без обмеження максимальним розміром на підставі довідки Національного центру управління та випробувань космічних засобів Державного космічного агентства України від 31 липня 2019 року №90-2019/б та стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що позивач - ОСОБА_1 , полковник у відставці після звільнення з військової служби перебуває на обліку відповідача з 01 вересня 2006 року, отримував пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у розмірі 90% грошового забезпечення, вислуга років складає 34 роки 11 місяців.

Після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», а також згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», відповідачем здійснено перерахунок пенсії за вислугу років, після якого позивачу встановлено розмір пенсії за вислугу років на рівні 70% грошового забезпечення.

Водночас, Національним центром управління та випробувань космічних засобів Державного космічного агентства України у зв`язку зі зміною з 01 січня 2019 року розміру грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, які відряджені до Державного космічного агентства України, видано позивачу довідку від 31 липня 2019 року №90-2019/б про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії за посадою начальника центру науково-технічного супроводу інформаційно-аналітичної системи Київського оперативного центру Національного центру управління та випробувань космічних засобів (посада, з якої звільнено позивача), яку було надано позивачем до ГУ ПФУ в м. Києві 07 серпня 2019 року.

Проте, відповідачем на думку позивача протиправно відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії з посиланням на відсутність підстав для перерахунку та будь-яких повідомлень від Мінсоцполітики про можливість проведення перерахунку пенсії.

Посилаючись на частину першу статті 58 Конституції України (щодо зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів), рішення Конституційного Суду України та практику Європейського суду з прав людини, позивач вважає дії та бездіяльність відповідача щодо зменшення йому розміру пенсії та неврахування складових грошового забезпечення, які він отримував раніше, протиправними та звертається до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 вересня 2019 року відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву та наявні докази, отримати позовні матеріали в суді, зобов`язано відповідача надати суду належним чином завірені матеріали пенсійної справи позивача.

Від відповідача 04 жовтня 2019 року надійшли копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 та 16 жовтня 2019 року надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що перерахунок пенсії позивачу проведений з урахуванням вимог чинного законодавства, при цьому розмір пенсії не обмежувався максимальним розміром, а надбавки та доплати, які позивач просить включити до складу грошового забезпечення, мають одноразовий характер та не можуть враховуватися у складі щомісячної пенсії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 квітня 2020 року до участі у розгляді справи в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору залучено Національний центр управління та випробувань космічних засобів Державного космічного агентства України, зобов`язано останній надати інформацію та докази наявності підстав здійснення зміни розміру грошового забезпечення особам, що проходять службу, та видачі довідки №90-2019/б від 31 липня 2019 року.

Витребувані докази надійшли від третьої особи 23 квітня 2020 року.

Відповідно до частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, з урахуванням доводів позовної заяви, належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві з 01 вересня 2006 року та відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ) отримує пенсію за вислугу років у розмірі 90% грошового забезпечення, що підтверджується розрахунком пенсії по пенсійній справі ФА №144096.

01 березня 2018 року набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704), відповідно до якої відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2018 року. Проте, за результатами перерахунку пенсії її розмір було зменшено з 90% до 70% сум грошового забезпечення на підставі частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ в редакції, чинній на час перерахунку пенсії.

На думку позивача, оскільки призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами, внесені зміни до частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а має застосовуватися розмір грошового забезпечення у відсотках, який встановлено на момент призначення пенсії.

Окрім того, судом, виходячи з інформації, наданої Національним центром управління та випробувань космічних засобів від 21 квітня 2020 року №853-3-25-2020, встановлено, що наказом Державного космічного агентства України від 22 березня 2017 року №40 внесено зміни до наказу Національного космічного агентства України від 20 вересня 2005 року №228, яким доповнено абзацом 3 такого змісту: посадові оклади (тарифні ставки, ставки заробітної плати) з 01 січня 2017 року розраховуються виходячи з розміру посадового окладу (тарифної ставки) працівника 1 тарифного розряду, встановленого у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня календарного року.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік з 01 січня 2019 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1921 грн. У зв`язку з цим з 01 січня 2019 року в Національному центрі управління та випробувань космічних засобів встановлені нові посадові оклади, відповідно змінилися розміри складових грошового забезпечення.

Ураховуючи такі обставини, Національний центр управління та випробувань космічних засобів надав ОСОБА_1 нову довідку від 31 липня 2019 року №90-2019б для пред`явлення до пенсійного органу для здійснення перерахунку пенсії.

Позивач 07 серпня 2019 року звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою про здійснення перерахунку пенсії з 01 січня 2019 року на підставі довідки від 31 липня 2019 року №90-2019б, виходячи з 90% грошового забезпечення для обчислення пенсії, без обмеження її максимальним розміром, та виплатити різницю між нарахованою та виплаченою пенсією у повному розмірі, починаючи з моменту перерахунку пенсії.

Проте, листом від 20 серпня 2019 року №186482/02 ГУ ПФУ в м. Києві відмовило позивачу у перерахунку, посилаючись на відсутність правових підстав для здійснення перерахунку.

Розглядаючи спірні правовідносини, суд виходить з положень статті 13 Закону №2262-ХІІ у редакції, чинній на час призначення пенсії ОСОБА_1 , яка передбачала, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

08 липня 2011 року прийнято Закон №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (далі - Закон №3668-VI), який набрав чинності 01 жовтня 2011 року, підпунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень якого внесено зміни до Закону №2262-ХІІ, зокрема у частині другій статті 13 цифри "90" замінено цифрами "80".

Надалі, 27 березня 2014 року прийнято Закон №1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" (далі - Закон №1166-VII), який набрав чинності з 01 квітня 2014 року, крім деяких положень, пунктом 23 Розділу ІІ якого внесено зміни до Закону №2262-ХІІ: у частині другій статті 13 цифри « 80» замінено цифрами « 70». Ці зміни набрали чинності з 01 травня 2014 року.

Статтею 63 Закону №2262-ХІІ, у редакції, чинній з 01 січня 2017 року, визначено підстави перерахунку раніше призначених пенсій. При цьому, перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону визначено провадити за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. Перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, яким присвоєні чергові військові (спеціальні) звання під час перебування їх у запасі або у відставці, раніше призначені їм пенсії з урахуванням нових присвоєних військових (спеціальних) звань не перераховуються.

30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704, якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років. Установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постанова Кабінету Міністрів України №704 набрала чинності з 01 березня 2018 року.

21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №103, відповідно до пункту 1 якої постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом №2262-ХІІ до 01 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 р. відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №704.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України №103 встановлено, що виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах:

з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків;

з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків;

з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Водночас, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 визнано протиправними на нечинними пункти 1,2 постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зобов`язано Кабінет Міністрів України невідкладно після набрання рішенням суду законної сили опублікувати резолютивну частину рішення суду про визнання нормативно-правового акту протиправним та нечинним в окремій його частині у виданні, в якому було офіційно оприлюднено нормативно-правовий акт.

Зазначене рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18 набрало законної сили 05 березня 2019 року на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду.

Окрім того, Окружним адміністративним судом міста Києва 14 травня 2019 року ухвалено часткове рішення у справі № 826/12704/18, відповідно до якого визнано протиправним та скасовано пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб». Зазначене часткове рішення залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року.

Повертаючись до спірних правовідносин, суд зазначає, що 13 лютого 2008 року постановою Кабінету Міністрів України №45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Порядок №45), відповідно до пункту 3 якого на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України. Зазначені довідки надсилаються до державних органів, у яких особи проходили службу до відрядження, а їх уповноважені органи подають довідки у п`ятиденний строк головним управлінням Пенсійного фонду України.

Пунктом 4 Порядку №45 (у редакції, чинній на час здійснення перерахунку) перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Виходячи з наведених норм законодавства, суд приходить до таких висновків.

Стаття 63 Закону №2262-ХІІ визначає як обов`язкову підставу для здійснення перерахунку пенсії - підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Ця норма також делегує Кабінету Міністрів України визначення умов, порядку та розмірів перерахунку пенсії за цим Законом.

Кабінет Міністрів України у Порядку №45 визначив, що перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права.

У зв`язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України Постанови №704, згідно з якою з 01 березня 2018 року змінено грошове забезпечення, зокрема, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, у позивача виникло право на перерахунок призначеної пенсії.

Стаття 13 Закону №2262-ХІІ регулює порядок призначення пенсій, а стаття 63 визначає підстави, умови і порядок їх перерахунку.

Зміни до статті 63 Закону №2262-ХІІ Законами №3668-VI та №1166-VII у частині підстав, умов, розміру або порядку перерахунку пенсій не вносилися.

Постанова Кабінету Міністрів України №45 також не містить жодних положень про зміну відсоткового значення розміру призначених пенсій при їх перерахунку.

Отже, внесені Законами №3668-VІ та №1166-VII зміни до статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону №2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям Законів №3668-VІ та №1166-VII не зазнала.

Таким чином при перерахунку пенсії позивача з 01 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону №2262-ХІІ відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому, при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Як зазначає позивач, після проведення відповідачем перерахунку його пенсії, для обчислення якої враховує 70 % розміру грошового забезпечення, замість 90%.

З урахуванням наведених вище законодавчих норм, як встановив суд, у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії ОСОБА_1 при здійсненні її перерахунку з 01 січня 2018 року.

Отже, пункти 1 та 2 Постанови №103 встановлювали відсоткове зменшення виплати пенсії військовослужбовцям та пункт 5 і додаток 2 Порядку, звужували складові грошового забезпечення, які підлягають врахуванню при обрахунку пенсії вказаним особам (зокрема позивачу), відтак звужували зміст вже існуючих прав таких осіб, та з таких підстав були визнані протиправними та скасовані.

При цьому, пункти 1, 2, 3 Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45, якими передбачалося використання таких видів грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, під час перерахунку пенсій, визнані такими, що не відповідають правовим актам вищої юридичної сили. А відтак, втручання у право власності позивача, з урахуванням того, що право на отримання пенсійних виплат є майновим правом, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не може бути законним (не зважаючи на дату визнання відповідних норм протиправними та нечинними у судовому порядку).

Разом з тим, в адміністративному позові позивач ставить питання щодо зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві здійснити перерахунок пенсії з 01 січня 2019 року, тому оскільки Національним центром управління та випробувань космічних засобів Державного космічного агентства України встановлені нові посадові оклади та змінені розміри грошового забезпечення для перерахунку пенсії, ОСОБА_1 видано довідку від 31 липня 2019 року №90-2019/б згідно додатку 2 до Постанови №45, то у відповідача відсутні правові підстави для відмови позивачу у такому перерахунку.

Виходячи з довідки Національного центру управління та випробувань космічних засобів від 31 липня 2019 року №90-2019/б розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , відповідно, який має бути врахований під час перерахунку пенсії з 01 січня 2019 року, складається з:

посадового окладу - 5 763,00 грн.

окладу за військовим званням (полковник) - 1 480,00 грн.

надбавки за вислугу років (50%) - 3 621,50 грн.

надбавки за складність, напруженість у роботі (50%) -2 881,50 грн.

надбавки за службу в умовах режимних обмежень (15%) - 864,45 грн.

премії (143,44%) - 8 266,45 грн.

всього - 22 876,90 грн.

Окрім іншого суд вважає обґрунтованими твердження позивача щодо неприпустимості обмеження максимального розміру пенсії, виходячи з такого.

Положення статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» про те що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність доповнено згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №848-VIII від 24 грудня 2015 року.

Зазначене положення в цілому визнано неконституційним відповідно до рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року.

Згідно із пунктом другим резолютивної частини рішення № 7-рп/2016, зокрема, частина сьома статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 20 грудня 2016 року відсутня частина сьома статті 43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII, який прийнятий 06 грудня 2016 року, вперше опублікований в газеті «Голос України» 27 грудня 2016 року та набрав чинності відповідно до прикінцевих положень з 01 січня 2017 року, у частині сьомій статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Таким чином, буквальне розуміння змін внесених Законом України № 1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року дозволяє стверджувати, що у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Це означає, що протягом 2017 року стаття 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не передбачала у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Даний висновок узгоджується із позицією, що викладена в постанові Верховного Суду від 03 жовтня по справі № 127/4267/17, від 16 жовтня 2018 року у справі №522/16882/17.

Як вже зазначав суд вище, пенсія позивачу призначена з 01 вересня 2006 року, тому обмеження максимального розміру, запровадженого Законом №911-VІІІ, не можуть бути застосовані до позивача, перерахунок пенсії має бути здійснений без обмеження максимальним розміром.

Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (№ 25921/02) Європейський Суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства (Stretch v. the United Kingdom № 44277/98).

У пункті 57 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) та у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини «Сєрков проти України» (39766/05) встановлено порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, на підставі того, що органи держаної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов`язань зі сплати податку.

Відповідно до частини першої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

При цьому, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (частини четверта статті 55 Конституції України).

Таким чином, особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Тобто, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Ураховуючи викладене в сукупності, суд знаходить правові підстави для задоволення позовних вимог позивача та, виходячи з формулювань позивачем позовних вимог, суд вважає за доцільне задовольнити їх у спосіб, що найбільш ефективно захистить його права та свободи.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно яких судові витрати підлягають відшкодуванню при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень. У даній справі позивачем виступає ОСОБА_1 , який не є суб`єктом владних повноважень, та сплатив 768,40 грн. судового збору при подачі адміністративного позову до суду, що підтверджується квитанцією про сплату №28232443-1 від 16 вересня 2019 року, отже зазначена сума підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 243-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Національний центр управління та випробувань космічних засобів Державного космічного агентства України, про визнання протиправною відмови у перерахунку пенсії, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

2. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у здійсненні перерахунку раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення на підставі довідки Національного центру управління та випробувань космічних засобів Державного космічного агентства України від 31 липня 2019 року №90-2019/б.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 у розмірі 90% грошового забезпечення, виходячи зі складових, зазначених у довідці Національного центру управління та випробувань космічних засобів Державного космічного агентства України від 31 липня 2019 року №90-2019/б, без обмеження максимальним розміром, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 01 січня 2019 року.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.).

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , тел.: НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, адреса: 04053, м. Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, 16, , тел. НОМЕР_3 .

Суддя В.І. Келеберда