Справа № 160/10134/20
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2020-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
при секретарі: Мартіросян Г.А.,
1. 26.08.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
2. Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.08.2020 року цю справу передано на розгляд судді Ількову В.В.
4. Також, ухвалою суду від 27.08.2020 року було витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії таких документів, а саме:
- податкову декларацію з рентної плати з спеціальне використання води за ІV квартал 2019 року;
- податкову декларацію з рентної плати з спеціальне використання води за І квартал 2020 року;
- розрахунок штрафних санкцій;
- розрахунок з рентної плати за спеціальне використання води та іншій наявні докази щодо суті спору.
5. 16.09.2020 року від відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на адміністративний позов з додатками та доказами направлення позивачу, а також із витребуваними судом доказами по справі.
6. За приписами статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
7. Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
8. У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
9. Отже, рішення у цій справі приймається судом 22.10.2020 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
11. Разом з тим, АТ «Дніпровська ТЕЦ» подавало до контролюючого органу Податкову декларацію з рентної плати за IV квартал 2019 року, в якому визначено податкове зобов`язання на суму 204114,02 гривень.
12. Платіжним дорученням №545 від 19.02.2020 року АТ «Дніпровська ТЕЦ» сплатило узгоджену суму податкового зобов`язання з рентної плати за спеціальне використання води за IV квартал 2019 року, а саме 204115,00 гривень.
13. З Акту перевірки від 09.07.2020 року, вбачається що відповідачем розраховано штраф за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов`язання з рентної плати за спеціальне використання води за IV квартал, платіжним дорученням №4346 від 18.05.2020 року.
14. Проте, даним платіжним дорученням №4346 від 18.05.2020 року АТ «Дніпровська ТЕЦ» сплачувало рентну плату за спеціальне використання води вже за 1 квартал 2020 року в сумі 238594,00 грн., яка була визначена податковою декларацією з рентної плати за спеціальне використання води за І квартал 2020 року.
15. Позивач зазначає, що податковим органом здійснено зміни в призначенні платежів на погашення податкового боргу. Ніби платіжним дорученням №4346 від 18.05.2020 року АТ «Дніпровська ТЕЦ» сплатило борг з рентної плати за воду за IV квартал 2019 року, тоді як з акту перевірки не вбачається віднесення сплати платіжним дорученням №545 від 19.02.2020 року з призначенням платежу «сплата рентної плати за спеціальне використання води за IV квартал 2020 року» на погашення іншої заборгованості. Цей платіж здійснено раніше, а він в залишився поза увагою перевірки, як і підстава сума, та час виникнення податкового боргу.
16. Позивач вказує, що право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику. На думку товариства, зміна призначення платежу, здійснена відповідачем, призвела до штучного виникнення заборгованості з рентної плати за спеціальне використання води, в періоди зазначені в Акті від 09.07.2020 року.
17. Позивач вважає, що він не може притягуватися до відповідальності у вигляді штрафу, оскільки в діях такого платника відсутній склад правопорушення передбаченого ст.126.1 ст. 126, глави 11 розділу II ПК України.
18. Крім того, позивачем зазначено, що у контролюючого органу відсутні повноваження під час проведення камеральної перевірки досліджувати питання своєчасності сплати податків, оскільки останні перебувають поза межами даної перевірки.
ІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
19. Відповідач позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову.
21. Підстави застосування штрафних санкцій встановлені законом, а отже оскаржуване рішення прийнято в порядку та у спосіб передбачені Законом.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
22. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Акціонерне товариство "Дніпровська теплоелектроцентраль" зареєстроване 05.10.2001 року.
26. Не погодившись з прийнятим рішенням позивач звернувся до суду із цим адміністративним позовом.
27. Вирішуючи спір по суті заявлений позовних вимог суд виходить з таких обставин.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
28. Відповідно до пункту 126.1. статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
29. Відповідно до підпункту 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
30. Підпунктом 14.1.39. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України надано визначення грошовому зобов`язанню платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
31. Відповідно до пункту 54.1. статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
32. Згідно із положеннями пункту 102.1. статті 102 Податкового кодексу України, контролюючий орган має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку зокрема подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
33. Дослідивши докази по справі, встановлено, що позивачем, АТ «Дніпровська ТЕЦ» подавали до контролюючого органу Податкову декларацію з рентної плати за IV квартал 2019 року, в якому визначено податкове зобов`язання на суму 204114,02 гривень. Копія декларації міститься в матеріалах справи.
34. Платіжним дорученням №545 від 19.02.2020 року товариством було сплачено узгоджену суму податкового зобов`язання з рентної плати за спеціальне використання води за IV квартал 2019 року, а саме 204 115,00 гривень, про що також зазначено у платіжному дорученні у графі - призначення платежу. Копія платіжного доручення товариством долучено до матеріалів справи.
36. Платіжним дорученням №4346 від 18.05.2020 року позивачем було сплачено рентну плату за спеціальне використання води за 1 квартал 2020 року в сумі 238594,00 грн., яка була визначена податковою декларацією з рентної плати за спеціальне використання води за І квартал 2020 року.
38. Між тим, право визначати призначення платежу відповідно до вимог чинного законодавства України належить виключно платнику.
39. Таким чином, слід дійти висновку, що узгоджена суму грошового зобов`язаний протягом строків визначених в податковій декларації з рентної плати за спеціальне використання води за IV квартал 2019 року, сплачена АТ «Дніпровська ТЕЦ» своєчасно, згідно розмірів та строків визначених в податковій декларації.
40. Зміна призначення платежів не може залежати від волі платника.
41. Окрім того, слід вказати, що права на таку зміну, з урахуванням сплати платіжним дорученням № 545 від 19.02.2020 року грошового зобов`язання за IV квартал 2019 року, (тобто раніше ніж платіжним дорученням № 4346 від 18.05.2020року, у визначені строки), у податкового органу не було.
42. Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час проведення перевірки та прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень) встановлено право контролюючих органів проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
43. Згідно із пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
44. Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України встановлено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.
45. За змістом пункту 76.1 статті 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
46. Отже, камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника, даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість.
47. Особливості камеральної перевірки полягають у тому, що для її проведення не потрібен наказ керівника податкового органу або інший спеціальний дозвіл чи направлення, не потрібно згоди платника податків, а також його присутності. Мета камеральної перевірки - виявити в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування, єдиних реєстрів, арифметичні та/або методологічні помилки, або інші відомості, які призвели до заниження або завищення податкового зобов`язання чи інших порушень. Камеральній перевірці підлягає уся податкова звітність суцільним порядком. Камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об`єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету. Перевірка будь-яких інших відомостей камеральною перевіркою не охоплюється.
48. Отже, камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. Тобто, перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.
49. Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).
50. Таким чином, у контролюючого органу відсутні повноваження під час проведення камеральної перевірки досліджувати питання своєчасності сплати податків, оскільки останні перебувають поза межами даної перевірки.
51. Питання ж своєчасності нарахування та сплати податків та зборів можуть бути предметом лише документальної перевірки, якій властиві інші ознаки в залежності від виду такої (виїзна, невиїзна, планова, позапланова).
52. На відміну від камеральної перевірки, документальна перевірка потребує наявності наказу про її призначення та обов`язкового доведення до відома платника податків про дату та місце її проведення, пред`явлення направлення на перевірку.
53. При цьому у відповідності до положень п. п. 17.1.6 п. 17.1 ст. 17 Податкового кодексу України платник податку має право, крім іншого, бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.
54. Аналіз наведених норм підтверджує висновок про те, вказує на те що податковий орган, реалізовуючи свої повноваження щодо проведення камеральної перевірки, може здійснювати лише перевірку платника податків виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків. Водночас своєчасність сплати платником податків і зборів може бути перевірена контролюючим органом в разі здійснення документальних перевірок в порядку, передбаченому ст. ст. 77, 78 Податкового кодексу України.
55. Відтак з`ясування податковим органом під час податкової перевірки питань, що не охоплюються законодавчо визначеними межами з проведення даного виду податкової перевірки, не можна визнати діями суб`єкта владних повноважень, що відповідають наведеним ознакам. Відповідно, інформація, що зібрана податковим органом відносно платника поза межами здійснюваного нею заходу з податкового контролю та не відноситься до предмета перевірки, не може слугувати підставою для податкового повідомлення - рішення.
58. Таким чином, з урахуванням наведеного вище, відповідачем не надано суду доказів правомірності прийнятого оскаржуваного рішення, з урахуванням обставин встановлених судом, доказів наданих позивачем, аналізу наведених норм чинного законодавства, яким регулюються спірні правовідносини.
59. У той же час, позивачем надано достатньо доказів та наведені підстави, які свідчать про протиправність оскаржуваного товариством рішення податкового органу у відповідності до вимог ст.72-77 Кодексу адміністративного судочинства України, які не спростовані відповідачем належними та допустимими доказами.
60. Отже, перевіривши правомірність прийняття відповідачем рішення, згідно до вимог ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, суд приходить до висновку, що при прийнятті рішення податковий орган діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), у зв`язку із чим оскаржуване позивачем рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
61. З огляду на вищезазначені висновки суду відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не доказав правомірності своїх дій та прийнятого рішення, що є підставою для задоволення позову.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
62. Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
63. Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
64. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
68. Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
69. Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
70. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
72. Щодо розподілу судових витрат.
73. Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
74. Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
75. Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
78. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" судові витрати у розмірі 2102,00 гривень.
81. Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
82. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
83. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
84. Повний текст судового рішення складено 22.10.2020 року.
Суддя В.В Ільков