Справа № 540/1067/20
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2020-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/1067/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Афоліна" до Херсонського прикордонного загону про визнання дій протиправними та скасування постанови,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Афоліна" (далі-позивач) звернулось до суду з позовом до Херсонського прикордонного загону (далі-відповідач), в якому просить визнати дії начальника Херсонського прикордонного загону Чернова Юрія протиправними щодо винесення постанови №ПД-004/20 від 09.04.2020р. про заборону виходу в територіальне море та внутрішні води України маломірному плавзасобу типу "СРП-10000" б/н ЯЗП-0048 строком на 30 діб з моменту винесення постанови з 09.04.2020р. по 08.05.2020р. та скасувати постанову №ПД-004/20 від 09.04.2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.04.20р. за відсутності ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення ПдРУ №159774 ст.інспектором прикордонної служби. У вказаному протоколі зазначено, що виявлено гр. України ОСОБА_1 , який здійснив вихід за межі 2 морських миль на МПЗ типу «ИМС» б/нЯЗП-0048 без технічних засобів дистанційного контролю, затвердженого в постанові КМУ № 1147 п.33 від 27.07.1998р.

09 квітня 2020року начальником Херсонського прикордонного загону Черновим Юрієм винесено постанову №ПД-004/20 про заборону виходу в територіальне море та внутрішні води України маломірному плавзасобу типу «СРП-10000» б/н ЯЗП-0048 строком на 30 діб з моменту винесення.

10.04.2020року винесено постанову про накладання адміністративного стягнення ПдРУ №040280 на ОСОБА_1 за ст. 202 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 119грн.

Винесену зазначену вище постанову 09.04.2020р. про заборону виходу у море позивач вважає протиправною, з огляду на те, що до повноважень прикордонної служби не відноситься перевірка і наявність ТЗК. Перевіряти наявність технічних засобів дистанційного контролю має право тільки Державне агентство рибного господарства України, згідно положення про Державне агентство рибного господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 р. № 895.

Крім того, позивач зазначає, що Інструкцією про порядок заборони виходу в територіальне море та внутрішні води України українських невійськових суден і плавзасобів посадовими особами Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 18.08.2005 р. за №291, визначено вичерпний перелік порушень, за яких застосовується така заборона. У вищезазначених переліках не зазначене порушення, яке було зазначено в постанові про заборону виходу в море від 09.04.2020р.

Прийняттю рішення про заборону виходу у море українським невійськовим судам і плавзасобам, як правило, повинно передувати притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення хоча б одного з правопорушень, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, протидію яким віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України, однією або більше особами, які перебували на судні чи плавзасобі. Однак, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності такої особи була ще не винесена.

Технічний огляд мотокатеру типу «СРП-10000» ЯЗП-0048 було проведено 23.05.2019р., видано акт №03мк0053, в якому зазначено, що судно допущено до плавання 4 району, при керуванні фахівцем в світлий та темний час доби при наявності ходових вогнів згідно вимог МІШЗС-72, взимку-в складі групи суден на відстані видимості, до льодоставу. При наявності ТЗК та бортової УКХ радіостанції-на відстань дії р/сі.-її, але не більше 20 миль (37м) від берегу. Термін наступного огляду до 23.05.2020р.

Державне агентство рибного господарства України наказом №90 від 23.03.2020року повідомило позивача про зупинку проведення технічних оглядів і інших звернень до закінчення строку перебігу карантинних заходів щодо запобігання поширенню захворюваності на короно вірусну хворобу (COVID-19).

Вищевикладене, на думку позивача є підставою для скасування постанови №ПД-004/20 від 09.04.2020р. про заборону виходу в територіальне море та внутрішні води України маломірному плавзасобу типу "СРП-10000" б/н ЯЗП-0048 строком на 30 діб з моменту винесення постанови, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 28.04.2020р. заяву позивача про забезпечення позову повернуто без розгляду.

Ухвалою від 30.04.2020р. позов залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків. Недоліки позову усунуті, ухвала виконана.

Ухвалою від 05.05.2020р. відмовлено у задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Афоліна" та ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого убачається, що останній позов не визнає. Відповідач обґрунтовує свою позицію тим, що 08.04.2020 о 23.40 прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» в межах контрольованого прикордонного району, а саме в районі населеного пункту Чорноморка на узбережжі Березанського лиману поблизу причалу № 325 було виявлено громадянина ОСОБА_1 , який здійснив вихід в море за межі 2 морських миль на маломірному плавзасобі типу «СРГ1-10000» б/н ЯЗП- 0048, без технічних засобів дистанційного контролю, чим порушив пункт 33 Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 № 1147, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене статгею 202 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 2 розділу 11 Інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МВС від 18.09.2013 року №898, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 21.01.2019 № 71/33042, складати протоколи про адміністративні правопорушення та протоколи про адміністративні затримання за вчинення правопорушень, протидію яким відповідно до статті 222-1, пункту 1 частини першої та пункту 16 частини другої статті 255 КУпАП віднесено до компетенції Держприкордонслужби, мають право військовослужбовці та працівники Держприкордонслужби під час безпосереднього виконання ними визначених законодавством України завдань

Протокол про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 159774, складений відносно громадянина ОСОБА_1 містить особистий підпис останнього про те, що зі змістом протоколу ознайомлений на зрозумілій мові, доповнень та зауважень не має, примірник протоколу про адміністративне правопорушення ним отримано.

Крім цього, в матеріалах справи наявне пояснення датоване 08.04.2020, ОСОБА_1 , написане власноруч, що вдруге підтверджує факт присутності ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 29 статті 20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» персонал Державної прикордонної служби України наділений правом тимчасово обмежувати мореплавство та забороняти вихід у море українських невійськових суден і плавзасобів незалежно від форми власності, які допустили порушення встановленого порядку плавання і перебування у територіальному морі та внутрішніх водах України.

Дана норма також передбачена пунктом 34 Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 27.07.1998 № 1147.

Також відповідач вказує на те, що згідно пункту 2 Інструкції про порядок заборони виходу в територіальне море та внутрішні води України українських невійськових суден і плавзасобів посадовими особами Державної прикордонної служби України, затверджена наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 18.04.2005 № 291, зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 13.06.2005 № 652/10932 (далі - Інструкція), рішення про заборону виходу в територіальне море та внутрішні води України українським невійськовим суднам і плавзасобам приймає начальник прикордонного загону.

Відповідач зазначає, що враховуючи всі наявні загрози, щодо недотримання в подальшому правил прикордонного режиму, в частині відсутності на маломірному плавзасобі ТЗК, та твердження ОСОБА_1 в своїх поясненнях, які надано під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 159774, щодо неможливості купити та встановити необхідний прилад на той час, дало всі підстави вважати за необхідне тимчасово заборонити вихід в море маломірному плавзасобу типу «СРП-10000» б/н ЯЗП-0048, з метою упередження та не допущення втрат та загибелі судна та суднокоманди на ньому, за відсутності необхідного приладу, наявність якого має бути обов`язковою.

Підсумовуючи викладене у відзиві, відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, у якому позивач вказує на наступне. Жодним нормативним актом і повноважень наданих прикордонній службі не визначено право перевірки наявності технічних засобів контролю на судні і складання адміністративних протоколів, тим паче проводити технічний огляд судна. Ці повноваження покладені на Держрибагенство. Також відповідачем не надано до суду доказів від Держрибагенства, які б дозволяли за зазначених причин (відсутності ТЗК) винести постанову про заборону виходу в море судну, а також, що на судні встановлені ТЗК. Відповідач не є суб`єктом моніторингу риболовних суден. Посилання відповідача на записи в журналі обліку інформувань про вихід із причалів, пристаней та пунктів базування маломірних суден у територіальне море та внутрішні води України за межі 2 морських миль відділення інспекторів прикордонної служби «Очаків» (тип В) відділу прикордонної служби «Миколаїв» 1 категорії (тип Б) Херсонського прикордонного загону та журналу інформування про вихід та повернення плавзасобів на об`єкт базування №337 тільки підтверджують факт, що судно було випущено в море без будь-яких заборон і в технічно несправному стані.

Позивач наполягає на задоволенні позову.

Відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив, зі змісту якого вбачається, що останній не погоджується з позицією позивача та просить відмовити у задоволенні позову. Нормативне обґрунтування позиції відповідача аналогічне положенням норм законодавства, викладеним у відзиві на позовну заяву.

Відповідач наполягає на правомірності оскаржуваної постанови.

Відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" установлено з 12.03.2020 до 03.04.2020 на усій території України карантин, заборонивши відвідування закладів освіти її здобувачами; проведення всіх масових заходів, у яких бере участь понад 200 осіб, крім заходів, необхідних для забезпечення роботи органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Постановами Кабінету Міністрів України строк дії карантину та заборонених заходів неодноразово продовжувався, в тому числі діє станом на сьогодні до 31.10.2020.

Підпунктом 2 пункту 9 розділу І Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 № 540-IX (далі - Закон № 540-ІХ), розділ VI "Прикінцеві положення" КАС України доповнено пунктом 3, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки, визначені КАС України, зокрема, розгляду адміністративної справи, продовжуються на строк дії такого карантину.

Отже, строк розгляду адміністративної справи визначений строком дії карантину.

У свою чергу, пунктом 3 розділу І Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 № 731-IX (далі - Закон № 731-IX) , пункт 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України викладено в такій редакції: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Крім того, пунктом 2 розділу ІІ Закону № 731-IX встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України в редакції Закону № 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом. Закон № 731-IX набрав чинності 17.07.2020.

Тобто, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України в редакції Закону № 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом - 06.08.2020.

Станом на дату розгляду справи від сторін не надходило заяви про продовження такого строку, відтак суд розглядає справу на підставі наявних документів.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

На підставі договору №03/19 від 05.01.2019р., укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ «Афоліна», останньому передано в Бербоут-Чартер судно - м/ф ЯЗП №0048. Строк дії договору до 31.12.2024р. Відповідно до п.2.2 вказаного Договору судно здійснює пошук, вилов риби - відповідно до Правил рибальства.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює на посаді шкіпера на вказаному судні.

08 квітня 2020р. відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення ПдРУ №159774, у якому зафіксовано наступне: «08.04.2020 о 23.40 прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» в межах контрольованого прикордонного району, а саме в районі населеного пункту Чорноморка на узбережжі Березанського лиману поблизу причалу № 325 було виявлено громадянина ОСОБА_1 , який здійснив вихід в море за межі 2 морських миль на маломірному плавзасобі типу «СРП-10000» б/н ЯЗП- 0048, без технічних засобів дистанційного контролю, чим порушив пункт 33 Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 № 1147, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене статтею 202 Кодексу України про адміністративні правопорушення.»

09.04.2020, начальником Херсонського прикордонного загону Черновим Юрієм було винесено постанову №ПД-004/20 від 09.04.2020 року про заборону виходу в територіальне море та внутрішні води України українським невійськовим суднам і плавзасобам, відповідно до якої заборонено маломірному плавзасобу типу «СРП-10000» б/н ЯЗП- 0048 виходити в територіальне море та внутрішні води України терміном на 30 діб з моменту винесення постанови з 09.04.2020 по 08.05.2020.

Вважаючи дії начальника Херсонського прикордонного загону щодо винесення вказаної постанови протиправними, з огляду на відсутність відповідних повноважень, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Отже, спірним в межах даної справи є наявність у начальника Херсонського прикордонного загону повноважень на прийняття постанови про заборону виходу в територіальне море та внутрішні води України українським невійськовим суднам і плавзасобам, зокрема маломірному плавзасобу типу «СРП-10000» б/н ЯЗП- 0048.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступних обставин та приписів законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові основи організації та діяльності Державної прикордонної служби України, її загальну структуру, чисельність, функції та повноваження визначає Закон України «Про Державну прикордонну службу України».

Однією з основних функцій Державної прикордонної служби України, відповідно до ст.2 вказаного Закону, є охорона державного кордону України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах з метою недопущення незаконної зміни проходження його лінії, забезпечення дотримання режиму державного кордону та прикордонного режиму.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» морська охорона Державної прикордонної служби України здійснює: охорону державного кордону на морі, річках, озерах та інших водоймах; контроль за плаванням і перебуванням українських та іноземних невійськових суден і військових кораблів у прилеглій зоні, територіальному морі та внутрішніх водах України, заходженням іноземних невійськових суден і військових кораблів у внутрішні води і порти України та перебуванням у них; охорону суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні та контроль за реалізацією прав і виконанням зобов`язань у цих зонах інших держав, українських та іноземних юридичних і фізичних осіб, міжнародних організацій.

Обов`язки Державної прикордонної служби України визначені статтею 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України». Так, серед обов`язків, визначених вказаною нормою, на Державну прикордонну службу України покладено контроль за дотриманням прикордонного режиму; контроль за дотриманням невійськовими суднами та військовими кораблями встановленого порядку плавання і перебування в територіальному морі та внутрішніх водах України.

Положеннями ст.20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» органам, підрозділам, військовослужбовцям, а також працівникам Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових обов`язків можуть залучатися до оперативно-службової діяльності, для виконання покладених на Державну прикордонну службу України завдань надається право: зупиняти та оглядати в установленому порядку судна і плавзасоби, що ведуть промисел риби та інших водних живих ресурсів, здійснюють пошук, дослідження та операції, пов`язані з таким промислом, виконують інші роботи у виключній (морській) економічній зоні України, прилеглій зоні та територіальному морі; перевіряти документи на ведення рибного промислу та виконання інших робіт; тимчасово обмежувати мореплавство та забороняти вихід у море українських невійськових суден і плавзасобів незалежно від форми власності, які допустили порушення встановленого порядку плавання і перебування у прилеглій зоні, територіальному морі та внутрішніх водах України.

Система режимних заходів у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі, які регламентують відповідно до законодавства правила в`їзду, тимчасового перебування, проживання, пересування громадян України та інших осіб, провадження робіт, обліку та тримання на пристанях, причалах, базах для стоянки і в пунктах базування (далі - об`єкти базування) маломірних суден, інших засобів, що не є суднами, але пристосовані для переміщення на них людей по воді (водний мотоцикл, водний велосипед, моторний гідродельтаплан, дошки для занять різними видами серфінгу тощо), основні характеристики яких не перевищують параметрів, установлених для таких засобів Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними та Севастопольською міською державними адміністраціями, буєрів, а також апаратів, що використовуються для підводного плавання (далі - маломірні судна, інші плавзасоби), а також в місцях базування - суден флоту рибної промисловості, їх плавання і пересування у територіальному морі та внутрішніх водах України встановлена постановою КМУ від 27.07.1998р. №1147 «Про прикордонний режим» (далі-Постанова №1147).

Пунктами 33-34 Постанови №1147 встановлено, що випуск маломірних суден, інших плавзасобів у територіальне море, внутрішні води України здійснюється адміністраціями об`єктів базування після належного оформлення згідно з інструкціями про порядок обліку та випуску маломірних суден, інших плавзасобів у територіальне море та внутрішні води України, які затверджуються Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними та Севастопольською міською державними адміністраціями за погодженням з органами охорони державного кордону, в зоні відповідальності яких вони розташовані.

Випуск суден флоту рибної промисловості, що не підлягають нагляду класифікаційного товариства, здійснюється адміністрацією місця базування відповідно до порядку, затвердженого Мінекоенерго за погодженням з Адміністрацією Держприкордонслужби.

Маломірні судна, інші плавзасоби можуть виходити (крім засобів розваг на воді, які виходять на відстань до 2 морських миль) у територіальне море та внутрішні води України згідно з інструкціями про порядок обліку та випуску маломірних суден, інших плавзасобів у територіальне море та внутрішні води України за умови завчасного, не пізніше ніж за одну годину до виходу, інформування адміністраціями об`єктів базування, які ними обліковуються, відповідних підрозділів Державної прикордонної служби, у зоні відповідальності яких вони перебувають.

Вихід та плавання суден флоту рибної промисловості, що не підлягають нагляду класифікаційного товариства, після настання темної пори доби, маломірних суден та інших плавзасобів після закінчення навігаційного періоду і настання темної пори доби (за винятком наявності у судна відповідного дозволу Регістра судноплавства України та обладнання, яке для нічного плавання визначене Правилами судноплавства на внутрішніх водних шляхах України та Міжнародними правилами попередження зіткнень суден на морі 1972 року), а також за межі 2 морських миль без відповідних радіоелектронних засобів зв`язку та дозволу на користування ними забороняється.

Забороняється виходити за межі 2 морських миль: маломірним суднам та іншим плавзасобам, в яких ефективна площа розсіювання судна недостатня для його виявлення за допомогою радіолокаційних станцій (радарів) у діапазонах 9 і 3 ГГц (довжина хвилі 3 і 10 сантиметрів), без радіолокаційних відбивачів; суднам флоту рибної промисловості, що не підлягають нагляду класифікаційного товариства, без технічних засобів дистанційного контролю.

У разі порушення вимог щодо порядку зберігання, виходу у територіальне море та внутрішні води, завантаження і розвантаження торговельних та маломірних суден, інших плавзасобів, суден флоту рибної промисловості, що не підлягають нагляду класифікаційного товариства, посадки і висадки пасажирів органи Державної прикордонної служби мають право тимчасово забороняти експлуатацію об`єктів базування, місць базування суден флоту рибної промисловості або забороняти вихід у внутрішні води таких суден і плавзасобів. Про запровадження цієї санкції органи Державної прикордонної служби письмово інформують заінтересованих юридичних та фізичних осіб завчасно. Це обмеження діє до усунення виявлених порушень.

У разі заборони Укртрансбезпекою експлуатації або виходу суден з об`єктів базування, а Держрибагентством - суден флоту рибної промисловості, що не підлягають нагляду класифікаційного товариства, з місць базування зазначені органи не пізніше ніж протягом трьох робочих днів з моменту прийняття такого рішення письмово інформують про це, зокрема за допомогою факсимільного зв`язку або електронної пошти, органи Державної прикордонної служби, у зоні відповідальності яких перебувають розташовані відповідні об`єкти базування або місця базування суден флоту рибної промисловості.

Відповідно до пункту 33 Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.98 N 1147 1147-98-п, та з метою забезпечення дотримання вимог безпеки мореплавства й уніфікації процедур щодо оформлення приходу з рейсу та виходу в рейс суден флоту рибної промисловості, що не підлягають нагляду класифікаційного товариства Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 02.12.2011 N 695 затверджено Порядок випуску суден флоту рибної промисловості, що не підлягають нагляду класифікаційного товариства (далі-Порядок №695).

Відповідно до положень Порядку №695 судна флоту рибної промисловості, що не підлягають нагляду класифікаційного товариства (маломірні судна), - це судна з головним двигуном менше 55 кВт (75 к.с.) або валовою місткістю менше 80 регістрових тонн, а саме самохідні і несамохідні палубні судна, самохідні і несамохідні безпалубні судна та самохідні судна з підвісним двигуном.

Пунктом 2.6 Порядку №695 визначені особливості випуску та оформлення виходу суден флоту рибної промисловості, що не підлягають нагляду класифікаційного товариства в територіальне море, внутрішні води України за межі 2 морських миль від урізу води в прибережних морських районах, а саме:

- Оформлення приходу з рейсу і виходу в рейс суден флоту рибної промисловості, що не підлягають нагляду класифікаційного товариства, за межі 2 морських миль в морських районах черговими капітанами ІДПН морських рибних портів (приписних портопунктів) в місцях, де вони створені, здійснюється відповідно до Порядку оформлення приходу з рейсу і виходу в рейс суден флоту рибної промисловості капітанами морських рибних портів України, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 21.01.2006 N 14 z0130-06, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.02.2006 за N 130/12004.

- Випуск суден флоту рибної промисловості, що не підлягають нагляду класифікаційного товариства, в територіальне море, внутрішні води України на відстань за межі 2 морських миль здійснюється за умови завчасного інформування причальним відповідних підрозділів охорони державного кордону, у зоні відповідальності якого визначено їх місце базування, але не пізніше, як за одну годину до виходу судна, після виконання вимог пункту 2.2 цього розділу.

- Випуск суден флоту рибної промисловості, що не підлягають нагляду класифікаційного товариства, за межі 2 морських миль, які не мають відповідних радіоелектронних засобів зв`язку та дозволу на їх користування, забороняється

Відповідно до пунктів 5, 11, 14 статті 19, пункту 29 частини першої статті 20 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" 661-15, статті 8 Закону України "Про державний кордон України" 1777-12 та пункту 34 Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 року N 1147 розроблена Інструкція про порядок заборони виходу в територіальне море та внутрішні води України українських невійськових суден і плавзасобів посадовими особами Державної прикордонної служби України, затверджена наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України18.04.2005 N 291 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 червня 2005 р. за N 652/10932) (далі-Інструкція).

Пунктом 2 вказаної Інструкції встановлено, що рішення про заборону виходу в територіальне море та внутрішні води України українським невійськовим суднам і плавзасобам приймає начальник прикордонного загону чи загону морської охорони, про що виноситься постанова про заборону виходу в територіальне море та внутрішні води України.

Прийняттю рішення про заборону виходу в море українським невійськовим суднам і плавзасобам, як правило, повинно передувати притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення хоча б одного з правопорушень, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, протидію яким віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України, однією або більше особами, які перебували на судні чи плавзасобі.

Рішення про заборону виходу в море може бути винесено не пізніше як через два місяці з дня вчинення правопорушення або при першому заходженні судна до українського порту, портопункту чи причалу.

Термін, на який судну чи плавзасобу забороняється вихід у море, установлюється особою, яка виносить постанову, залежно від обставин та характеру вчиненого порушення до 1 місяця. Цей термін може бути продовжено, якщо стосовно судна продовжуватимуть існувати підстави, передбачені чинним законодавством щодо заборони його виходу в море (п.6 Інструкції).

Відповідно до п.9 Інструкції прикордонні загони, загони морської охорони ведуть журнал обліку українських невійськових суден і плавзасобів, яким посадовими особами Державної прикордонної служби України заборонено вихід у територіальне море та внутрішні води України.

Журнал обліку українських невійськових суден і плавзасобів, яким посадовими особами Державної прикордонної служби України заборонено вихід у територіальне море та внутрішні води України (далі - журнал обліку), зберігається у несекретному діловодстві штабу прикордонного загону чи загону морської охорони, якими виносяться постанови.

У журналі обліку зазначаються назва судна, порт приписки, прізвище, ім`я, по батькові власника або капітана судна, дата, термін заборони виходу в море, хто прийняв рішення про заборону виходу, відмітки про скасування заборони.

Судом встановлено, що 08.04.2020р. старшим інспектором прикордонної служби складено протокол про адміністративне правопорушення ПдРУ №159774 відносно ОСОБА_1 , в якому зафіксований факт здійснення останнім виходу в море за межі 2 морських миль на маломірному плавзасобі типу «СРП-10000» б/н ЯЗП- 0048, без технічних засобів дистанційного контролю. Вказаний протокол підписано ОСОБА_1 . Крім того, вказаною особою надані пояснення, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення. Так, з пояснень ОСОБА_1 убачається відсутність змоги купити прилад, у зв`язку з тим, що магазини зачинені через карантин. ОСОБА_1 також пояснив, що на час встановлення постановою КМУ від 11.03.2020р. №211 про запобігання поширенню на території України короновірусу COVID-19 установлено, що на час встановлення карантину зупиняється перебіг строків звернень за проведенням технічних оглядів суден флоту рибної промисловості.

З огляду на викладене та на підставі п.33 Постанови №1147, начальником Херсонського прикордонного загону прийнята оскаржувана постанова №ПД-004/20 від 09.04.2020р. про заборону виходу в територіальне море та внутрішні води України маломірному плавзасобу типу "СРП-10000" б/н ЯЗП-0048 строком на 30 діб з моменту винесення постанови з 09.04.2020р. по 08.05.2020р.

Отже, з вищенаведеного убачається, що Державна прикордонна служба наділена нормами чинного законодавства правом забороняти вихід у внутрішні води суден і плавзасобів. При цьому рішення про заборону виходу в територіальне море та внутрішні води України українським невійськовим суднам і плавзасобам приймає саме начальник прикордонного загону чи загону морської охорони, про що виноситься постанова.

Таким чином, доводи позивача про протиправність дій начальника Херсонського прикордонного загону щодо винесення постанови через відсутність у останнього відповідних повноважень, є безпідставними.

Варто зазначити, що вчинення дій суб`єктом владних повноважень є способом реалізації наданої останньому компетенції та являє собою процес реалізації наданих законом функцій суб`єкту владних повноважень.

Самі по собі дії не тягнуть за собою будь-яких правових наслідків для особи.

Правові наслідки для позивача несуть акти індивідуальної дії - в даному випадку постанова про заборону виходу у територіальне море та внутрішні води українським невійськовим суднам і плавзасобам від 09.04.2020р. Саме вона має вплив на його права та інтереси. Виходячи із завдань Кодексу адміністративного судочинства України, судовий захист права може бути здійснений лише за умови наявності порушення для фізичної чи юридичної особи прав або інтересів.

З огляду на вказане, суд зазначає, що вимоги позивача в частині визнання протиправними дій начальника Херсонського прикордонного загону щодо винесення постанови №ПД-004/20 від 09.04.2020р. про заборону виходу в територіальне море та внутрішні води України маломірному плавзасобу типу "СРП-10000" б/н ЯЗП-0048 строком на 30 діб з моменту винесення постанови з 09.04.2020р. по 08.05.2020р., не підлягають задоволенню через відсутність порушення його прав діями відповідача, а обраний позивачем спосіб захисту в цій частині не відповідає об`єкту порушеного права.

Щодо вимоги про скасування постанови №ПД-004/20 від 09.04.2020р. про заборону виходу в територіальне море та внутрішні води України маломірному плавзасобу типу "СРП-10000" б/н ЯЗП-0048 строком на 30 діб з моменту винесення постанови, суд зазначає, що підставою для скасування вказаної постанови позивачем зазначається порушення порядку прийняття такої постанови з огляду на відсутність повноважень начальника Херсонського прикордонного загону.

Разом з тим, суд дійшов до висновку про безпідставність доводів позивача щодо відсутності у начальника Херсонського прикордонного загону повноважень на прийняття оскаржуваної постанови та встановлена правомірність дій при прийнятті вказаної постанови.

З цього приводу слід також підкреслити, що в ході судового розгляду не було спростовано факту відсутності технічних засобів дистанційного контролю на маломірному плавзасобі типу «СРП-10000» б/н ЯЗП- 0048. У той же час, відсутність таких технічних засобів за спірних обставин є легітимною підставою для прийняття рішення щодо заборони виходу в територіальне море та внутрішні води України.

Також суд наголошує, що інші доводив позивача про протиправність оскарженої постанови мотивовані порушенням порядків складання протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення капітана маломірного плавзасобу типу «СРП-10000» б/н ЯЗП- 0048 ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Однак заборона відповідачем виходу в територіальне море та внутрішні води України не є складовою процедури притягнення до адміністративної відповідальності. а оскаржена постанова №ПД-004/20 від 09.04.2020р. не є рішенням, яким застосовується адміністративне стягнення. Тому згадані доводи позивача не можуть покладатись в обґрунтування протиправності оскарженої постанови.

Таким чином, оскільки судом встановлена правомірність дій начальника Херсонського прикордонного загону при прийнятті постанови №ПД-004/20 від 09.04.2020р., то підстави, визначені позивачем для її скасування - відсутні.

Окремо суд зауважує, що оскаржуваною постановою було заборонено вихід в територіальне море та внутрішні води України маломірному плавзасобу типу "СРП-10000" б/н ЯЗП-0048 строком на 30 діб з моменту винесення постанови з 09.04.2020р. по 08.05.2020р. Отже, оскаржувана постанова вичерпала свою дію станом вже на 09.05.2020р.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України", заяви №17160/06 та №35548/06; п. 33).

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі "Голдер проти Сполученого Королівства", згідно з якою саме "небезпідставність" доводів позивача про неправомірність втручання в реалізацію його прав є умовою реалізації права на доступ до суду. У п. 30- 32 рішення у справі "Наталія Михайленко проти України" (заява №49069/11) Суд повторює, що п. 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (див. рішення у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), п. 36, Series A №18). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання в реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним, та скаржиться на те, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції йому не було надано жодних можливостей подати до суду скаргу (див. серед іншого (inter alia), рішення у справах "Рош проти Сполученого Королівства" (Roche v. the United Kingdom), заява №32555/96, п. 117, та "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (Salontaji-Drobnjak v. Serbia), заява №36500/05, п. 132). Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб" (див. рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom), п. 57, Series A №93).

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом".

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Статтею 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У даному випадку відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, надано до суду достатньо належних доказів на підтвердження правомірності своїх дій з прийняття оскаржуваної постанови.

Таким чином, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог, а отже відмовляє у задоволенні позову.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Афоліна" до Херсонського прикордонного загону про визнання дій протиправними та скасування постанови - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний

кат. 113000000