Справа № 120/5065/20-а
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2020-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 жовтня 2020 р. Справа № 120/5065/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Маслоід О.С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука В.В.

представника відповідача: Дертмана Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу:

за позовом:Калинівської міської ради (вул. В. Нестерчука, б. 47, м. Калинівка, Вінницька обл., 22400)

до:Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (вул. Хмельницьке шосе, б. 7, м. Вінниця, 21028)

про: визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулася Калинівська міська рада (далі - позивач) з позовною заявою до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови відповідача від 04.09.2020 року про стягнення виконавчого збору в межах виконавчого провадження ВП № 62959765 у сумі 18 892 грн. 00 коп.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 04.09.2020 року відповідачем прийнято постанову про стягнення виконавчого збору з позивача по вищевказаному виконавчому провадженню у сумі 18 892 грн. 00 коп.. Позивач з вказаною постановою не погоджується, вважає безпідставною та такою, що підлягає скасуванню. Вказує, що згідно постанови про відкриття виконавчого провадження строк виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06.07.2020 року у справі № 120/1851/20-а становить 10 днів, тобто до 21.09.2020 року, оскільки отримані позивачем 08.09.2020 року. Однак позивачем 17.09.2020 року на виконання рішення суду буде винесена на розгляд 65 сесії 7-го скликання Калинівської міської ради та шляхом голосування буде прийняте відповідне рішення, після чого останнє буде направлене відповідачеві, що, в свою чергу, підтвердить добровільне виконання рішення суду. Крім того, позивач вказує, що фактично судове рішення відповідачем виконане не було. Останній не вчинив будь-яких дій, які б свідчили про реалізацію заходів примусового виконання рішення, передбачених ст. 10 ЗУ «Про виконавче провадження». Більш того, рішення суду може бути виконане лише боржником, відповідач взагалі невзмозі без участі боржника в примусовому порядку виконати дане рішення. Отже, на переконання позивача, відсутні підстави для стягнення виконавчого збору. Це й стало причиною звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 28.09.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

09.10.2020 року за вх. № 31094 позивачем через канцелярію суду подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 15.10.2020 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 21.10.2020 року.

Одночасно цією ж ухвалою витребувано в відповідача належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження стосовно позивача.

19.10.2020 року за вх. № 32640 відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, в якому останній з позовними вимогами не погоджується, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вказує, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця. Крім того, відповідач вказав також на те, що за наслідками розгляду позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження, останнім повідомлено, що питання про надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки було включено в порядок денний сесії, яка відбулась 17.09.2020 року. Однак за відсутності більшості голосів депутатського корпусу міської ради, рішення по даному питанню прийняте не було. Таким чином, станом на 19.10.2020 року рішення суду позивачем не виконано.

20.10.2020 року за вх. № 32955/20 відповідачем на виконання вимог ухвали від 15.10.2020 року надано до суду матеріали вказаного виконавчого провадження.

У судовому засіданні 21.10.2020 року представники сторін надали пояснення по суті спірних правовідносин. Суд зобов`язав представника позивача надати для огляду в наступне судове засідання регламент міської ради. Судове засідання відкладено на 26.10.2020 року.

У судове засідання 26.10.2020 року позивач не зявився, належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. регламент ради до матеріалів справи не доданий, суд продовжує розгляд справи за наявними матеріалами справи, судом було здійснено дослідження доказів.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

Постановою відповідача про відкриття виконавчого провадження від 04.09.2020 року відкрито виконавче провадження ВП № 62959765.

Постановою відповідача про стягнення виконавчого збору від 04.09.2020 року ВП № 62959765 постановлено стягнути з позивача виконавчий збір у сумі 18 892 грн. 00 коп..

Не погоджуючись з постановою про стягнення виконавчого збору від 04.09.2020 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно ст. 1 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт перший частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Приписами ч.1 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Ч. 1 ст. 13 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Виконавчий збір не стягується: за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; у разі виконання рішення приватним виконавцем; за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Системний аналіз наведених норм доводить, що виконавчий збір справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби, за виключенням певних випадків. При чому, постанова про стягнення виконавчого збору приймається одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем 04.09.2020 року одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження прийнято спірну постанову про стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження ВП № 62959765 у сумі 18 892 грн. 00 коп..

У цьому контексті суд вказує, що відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови дотримано вимоги ч. 3 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо визначення суми виконавчого збору.

Крім того, суд вказує, що виконання рішення суду, за яким відкрито виконавче провадження ВП № 62959765, не підпадає під випадки, передбачені ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження», коли виконавчий збір не стягується.

Також суд зазначає, що положеннями ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачено надання боржнику часу для добровільного виконання у справах, де він має вчинити відповідні дії, а лише зазначається про необхідність його виконання добровільно протягом певного часу. З огляду на що, суд не приймає до уваги вказівки позивача про надання йому відповідачем десятиденного строку для виконання рішення.

Суд також критично ставиться до тверджень позивача про невідповідність дійсності вказівки відповідача про невиконання позивачем рішення, адже останнє можливо виконати виключно в порядку винесення питання на розгляд депутатів Калинівської міської ради 7-го скликання, які шляхом голосування на черговій сесії приймають відповідне рішення, адже на момент розгляду даної справи, рішення суду так і залишається не виконаним, що не заперечувалося представниками сторін у судовому засіданні.

У цьому контексті суд вказує, що виконавчий збір не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду у добровільному порядку. Даний збір є платою за примусове виконання, що здійснюється органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру, і підлягає перерахуванню до Державного бюджету. Виконавчий збір стягується відповідно до ст. 26 цього Закону з боржника при відкритті виконавчого провадження, незалежно від добровільного виконання рішення суду.

Суд зазначає, що інші заходи примусового характеру, передбачені п. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» є за своїм змістом відсилочною нормою. Саме ст. 63 цього Закону визначено, які дії вчиняє державний виконавець при виконанні рішень немайнового характеру, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, зважаючи на специфіку їх виконання, які за своїм змістом і є заходами примусового характеру.

Зокрема, ст. 75 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено відповідальність за невиконання рішення суду, що зобов`язує боржника вчинити дії, або утриматися від їх вчинення, а саме: виконавець накладає штраф, що і є заходом примусового виконання в розумінні вказаного Закону.

Виконавчий збір згідно ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» стягується як за виконання рішення майнового, так і немайнового характеру.

Більш того положення ЗУ «Про виконавче провадження» не ставлять у залежність стягнення виконавчого збору від можливості виконання рішення безпосередньо без участі боржника, виключно діями державного виконавця, відповідно доводи позивача у цій частині суд вважає безпідставними та необґрунтованими.

З цього приводу, суд вказує, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 28.04.2020 року у справі № 480/3452/19.

За таких обставин, суд дійшов про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог в частині визнання протиправною постанови відповідача від 04.09.2020 року про стягнення виконавчого збору в межах виконавчого провадження ВП № 62959765 у сумі 18 892 грн. 00 коп., відповідно про відмову у їх задоволенні.

Щодо позовних вимог про скасування постанови відповідача від 04.09.2020 року про стягнення виконавчого збору в межах виконавчого провадження ВП № 62959765 у сумі 18 892 грн. 00 коп., суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про визнання та скасування індивідуального акту чи окремих його положень.

Аналіз вищенаведеної норми свідчить про безпосередній взаємозв`язок визнання протиправним акту індивідуальної дії та його скасування у повному обсязі чи частково. Більш того, друга вимога є похідною та залежною від першої. Адже внаслідок визнання акту індивідуальної дії протиправним, неминучим є його скасування в повному обсязі чи частково.

З огляду на те, що суд відмовив у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправною постанови відповідача від 04.09.2020 року про стягнення виконавчого збору в межах виконавчого провадження ВП № 62959765 у сумі 18 892 грн. 00 коп., відповідно позовна вимога щодо її скасування також не підлягає задоволенню, як похідна.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази, надані сторонами, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 та зареєстрована в Міністерстві

юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 та ст. 2, 6, 9, 73- 78, 90, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Калинівської міської ради до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання протиправною та скасування постанови від 04.09.2020 року про стягнення виконавчого збору в межах виконавчого провадження ВП № 62959765 у сумі 18 892 грн. 00 коп. відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - Калинівська міська рада (вул. В. Нестерчука, б. 47, м. Калинівка, Вінницька обл., 22400)

Відповідач - Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (вул. Хмельницьке шосе, б. 7, м. Вінниця, 21028)

Повний текст рішення складено та підписано суддею 26.10.2020 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна