Справа № 120/5797/20-а
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Вінниця

23 жовтня 2020 р. Справа № 120/5797/20-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Шаповалова Тетяна Михайлівна, розглянувши у письмовому провадженні матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні ОСОБА_1 (далі- позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі-відповідач), у якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 25.09.2018 року, враховуючи базовий місяць, який використовувався у січні 2016 року;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 25.09.2018 року, враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу 01.01.2008 року, з урахуванням вже виплаченої суми.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, серед іншого, чи немає підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Ознайомившись з позовною заявою і доданими до неї матеріалами, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як встановлено судом із матеріалів позовної заяви та відомостей комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» (ДСС), позивач в 2019 році вже звертався до суду із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , заявляючи вимоги, зокрема, про:

- визнати протиправною відмову відповідача щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 25.09.2018;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 25.09.2018.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 08.01.2020 року по справі № 120/3597/19-а адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 25.09.2018 включно.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 25.09.2018 включно.

Як зазначає позивач, на виконання рішення суду по справі № 120/3597/19-а, Військовою частиною НОМЕР_1 28.04.2020 року виплачено індексацію грошового забезпечення позивача у розмірі 4503,21 грн.

У подальшому, не погоджуючись із розміром нарахованої на виконання судового рішення суми індексації, 27.08.2020 року позивач звернувся із заявою до відповідача в якій зазначив, що провівши розрахунок належних йому коштів індексації, з урахуванням зміни індексу споживчих цін, остання склала 83 452,33 грн.

На підставі викладеного просив роз`яснити спосіб нарахування індексації грошового забезпечення, а також просив здійснити перерахунок і доплату відповідних сум.

Листом відповідача від 30.09.2020 року за № 350/139/1/867/ПС позивача повідомлено, що при виконанні судового рішення базовий місяць при нарахуванні та виплаті індексації був змінений на 01.01.2016 рік з урахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення змін до деяких нормативно-правових актів".

Не погоджуючись із такими діями відповідача щодо обрання для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення базового місяця (січень 2016), позивач звернувся з цим позовом до суду.

Отже, як вбачається із позовної заяви, позовні вимоги ОСОБА_1 фактично зводяться до оскарження дій відповідача щодо неналежного, на думку позивача, виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08.01.2020 року по справі № 120/3597/19-а, яке набрало законної сили. Позивач вважає, що при виконанні рішення суду у справі № 120/3597/19-а відповідачем помилково застосовано базовий місяць для нарахування індексації.

Тобто, предметом спору у цій справі є невиконання (неналежне виконання) на думку позивача рішення адміністративного суду у справі № 120/3597/19-а.

Вирішуючи питання про відкриття чи відмову у відкритті провадження у справі, суд зазначає наступне.

Статтею 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами (ч. 1 ст. 370 КАС України).

Виконання судового рішення може відбуватися у добровільному та примусовому порядку, а судовий контроль за виконанням рішення суду здійснює суд, що його ухвалив.

Із тексту позовної заяви слідує, що відповідачем рішення суду у справі № 120/3750/19-а виконувалося добровільно, однак позивач фактично не погоджується із способом його виконання, та як наслідок звертається до суду із іншим позовом.

Однак, позивачем не враховано, що у межах позовного провадження у цій справі не можна зобов`язати відповідача виконувати чинне судове рішення у бажаний для позивача спосіб. Виконання судового рішення від 08.01.2020 року по справі № 120/3597/19-а є завершальною стадією судового провадження саме у справі № 120/3597/19-а.

Якщо позивач не погоджується із станом виконання прийнятого на його користь судового рішення, то він вправі ініціювати процедуру його примусового виконання.

Так, за приписами ст. 373 КАС України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Питання примусового виконання рішень врегульовані Законом України Про виконавче провадження від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі - Закон від 02.06.2016 року № 1404-VIII)

Частиною 1 статті 1 Закону від 02.06.2016 року № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону від 02.06.2016 року № 1404-VIII).

Відтак, суд звертає увагу позивача, на недопустимість зобов`язання суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення із конкретизацією способу та порядку виконання рішення від 20.01.2020 року по справі № 120/3750/19-а (встановлення базового місяця для виплати індексації).

Примусове виконання рішення суду повинно здійснюватися в порядку, передбаченому Законом від 02.06.2016 року № 1404-VIII, у рамках виконавчого провадження. Саме на стадії виконання рішення від 20.01.2020 року по справі № 120/3750/19-а може бути надана оцінка способу та порядку його виконання і повноті виконання відповідачем обов`язку щодо виплати присудженої позивачу індексації.

Крім цього, розділом IV КАС України врегульовано окремі процесуальні питання, пов`язані з виконанням судового рішення, та передбачено, що судовий контроль за виконанням судового рішення здійснює суд який його ухвалив. Способи судового контролю за виконанням судового рішення встановлені нормами статей 382 - 383 КАС України.

Так, частиною першою статті 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Тобто, наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання нового позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення у бажаний для позивача спосіб.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статтей 382, 383 КАС України (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

Аналогічна правова позиція із цього приводу викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18).

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справ.

З огляду на те, що обраний позивачем спосіб захисту у межах даного позову є способом виконання іншого судового рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20.01.2020 року у справі № 120/3750/19-а, яке набрало законної сили, та яке постановлене у тотожному спорі із загальним предметом - відшкодування індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 25.09.2018, що і даний спір, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

Вказана позиція узгоджується з правовим висновком Сьомого апеляційного адміністративного суду, викладеним у постанові від 02.09.2020 у справі № 120/864/20-а.

При цьому суд роз`яснює позивачу, що оскарження рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду здійснюється не у спосіб подання нового адміністративного позову, а шляхом звернення до суду з відповідною заявою в порядку ст. 383 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 170, 171, 248, 256, 294, 295, 383 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Роз`яснити позивачу, що згідно з ч. 5 ст. 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Повторне звернення до адміністративного суду з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна