Справа № 640/23324/20
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

19 жовтня 2020 року м. Київ № 640/23324/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Каракашьян С.К., ознайомившись із скаргою ОСОБА_1 щодо визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправними дій та скасування постанови приватного виконавця Іванова Андрія Валерійовича

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із скаргою щодо визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправними дій та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Іванова Андрія Валерійовича, в якій просить суд:

«Зупинити стягнення на підставі виконавчого листа №755/22611/14-ц, виданого 06 липня 2020 року Дніпровським районним судом м. Києва (ВП№62963431), яке об`єднане у зведене виконавче провадження №62976891 до набрання законної сили рішенням суду.

Визнати неправомірними дії приватного виконавця Іванова Андрія Валерійовича та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.09.2020 року по справі №755/22611/14-ц.

Визнати неправомірними дії приватного виконавця Іванова Андрія Валерійовича та скасувати постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 07.09.2020 року, яким об`єднано виконавчі провадження №61551656 та №62963431 у зведене виконавче провадження».

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця врегульовано статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Таким чином, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ.

При цьому, суд враховує, що до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених частиною першою статті 3 Закону України "Про виконавче провадження", крім тих, відносно яких законом встановлено інший, виключний порядок їх оскарження.

Статтею 36 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначено, що рішення, дії чи бездіяльність приватного виконавця можуть бути оскаржені у порядку, встановленому законом.

Розділом VІІ Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців при виконанні судових рішень, ухвалених за правилами цивільного судочинства.

Так, відповідно до статті 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Таким чином, скарги щодо виконання рішень, ухвал місцевих загальних судів, які винесені відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства мають розглядатися в порядку статті 447 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з частиною першою статті 448 Цивільного процесуального кодексу України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Як вбачається з позовної заяви та документів, доданих до неї, позивач оскаржує постанови про відкриття виконавчого та постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження ВП№62976891, в яке об`єднані ВП№61551656 та ВП№62963431.

З матеріалів позовної заяви вбачається, ВП №63963431, відкрито на виконання виконавчого листа, виданого 06.07.2020 Дніпровським районним судом м. Києва, зокрема, виконавчий лист №755/22611/14-ц. Поряд з цим, судом встановлено, стягнення в межах ВП №61551656 здійснюється на підставі виконавчого листа №755/16868/15-ц, виданого 03.03.2020 Дніпровським районним судом м. Києва.

Крім того, і у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №707/28/17-ц від 14 жовтня 2018 року суд дійшов висновку про те, що сама наявність зведеного виконавчого провадження не свідчить про адміністративну юрисдикційність скарги на рішення, дії чи бездіяльність відділу ДВС. Визначальним критерієм для віднесення спору до адміністративної юрисдикції є наявність у зведеному виконавчому провадженні судових рішень, ухвалених за правилами різних юрисдикцій, чи рішень інших (не судових) органів, якщо ці рішення підлягають примусовому виконанню.

Таким чином, скарги на виконавця щодо примусового виконання виконавчих документів виданих судами різних юрисдикції у зведеному виконавчому провадженні повинні розглядатись у порядку адміністративного судочинства. Скарги на виконавця щодо примусового виконання виконавчих документів виданих судами однієї юрисдикції у зведеному виконавчому провадженні повинні розглядатися відповідним судом, який видав виконавчий документ, у порядку відповідного виду судочинства.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

Згідно з частиною п`ятою статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Відповідно до вимог частини шостої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суд роз`яснює позивачеві, що дана позовна заява підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства судом, який видав виконавчий документ - Дніпровським районним судом м. Києва.

На підставі вищенаведеного, ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

3. Попередити позивача, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Відповідно до частин четвертої - п`ятої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі може бути оскаржено. У разі скасування ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі позовна заява вважається поданою в день первісного звернення до суду.

Згідно ч. 1 ст. 295 та ч. 1 ст. 297 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.К. Каракашьян