Справа № 640/5323/20
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/5323/20 Головуючий суддя першої інстанції: Вєкуа Н.Г., судді: Васильченко І.П., Мазур А.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Собківа Я.М.,

при секретарі - Кузик О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Кабінету Міністрів України про визнання протиправним та не чинним пункту постанови,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2020 року позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Кабінету Міністрів України про визнання протиправним та не чинним пункту постанови, в якому просили:

- визнати протиправним та не чинним пункт 2 Змін, що вносяться до постанов КМ України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2019 року №543 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України", а саме: "абзац перший пункту 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (Офіційний вісник України , 2011 р. №92, ст. 3343; 2017 р., №94, ст. 2841), вкласти в такій редакції: "9-1. За бажанням військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами із інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати , встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою:";

- зобов`язати Кабінет Міністрів України невідкладно після набрання рішення суду законної сили опублікувати резолютивну частину рішення суду про визнання нормативно-правового акта протиправним та не чинним в окремій його частині у виданні, в якому було офіційно оприлюднено нормативно-правовий акт.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 червня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивачі звернулись з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

15 вересня 2020 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 34106, представником Кабінету Міністрів України подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого відповідач повністю заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою, позаяк рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено відповідно до норм чинного законодавства, наголошує, що п.2 Постанови 543 було лише виключено застереження щодо застосування норми щодо обчислення пенсії виключно до осіб, які проходили дійсну строкову службу, у зв`язку з чим позов є безпідставним.

15 жовтня 2020 року, відповідно до штампів вхідної кореспонденції суду Вх.№ 39366, 39369, 39373 ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 відповідно, подано заяви про розгляд справи за відсутності позивачів, у зв`язку з несприятливою епідеміологічною ситуацією в Україні.

В силу приписів ч.2 ст.. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів, без сторін.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що пунктом 2 Змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2019 року №543 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» не затверджувалось жодних формул, та не приймалось жодних змін до формул, а формула обчислення розміру пенсії - П=Зс х КЗс х Кв/100% була затверджена постановою Кабінету Міністрів України №851 від 15.11.2017 року, проте яка не є предметом позову у даній справі, водночас, п. 2 постанови №543 було лише виключено застереження щодо застосування норми щодо обчислення пенсії виключно до осіб, які проходили дійсну строкову службу. Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_1 є інвалідом 2-ї групи внаслідок професійного захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, віднесений до 1-ї категорії осіб, що постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням від 02.08.2000 р. Серії НОМЕР_1 та перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області.

ОСОБА_3 є інвалідом 3-ї групи внаслідок професійною захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, віднесений до 1-ї категорії осіб, що постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням від 05.03.2019 р. Серії НОМЕР_2 та перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області.

ОСОБА_2 є інвалідом 2-ї групи внаслідок професійною захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, віднесений до 1-ї категорії осіб, що постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням від 20.02.2019 р. Серії НОМЕР_3 та перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області.

У грудні 2019 року позивачі звернулися до Головного управління ПФУ в Харківській області із заявами про проведення перерахунку та обчислення державної (основної) пенсії, призначеної позивачам відповідно до ст. 54 Закону, виходячи із п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, у відповідності до положення ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 01.01.2020 року.

Проте, відповідними рішеннями пенсійного органу в задоволенні заяв ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в проведенні перерахунку пенсії було відмовлено, зазначивши, що заявлені ними вимоги щодо здійснення перерахунку без застосування п.91 Постанови КМУ від 23.11.2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та п.п. 2-3 Постанови КМУ від 15.11.2017 р. №851 «Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не підлягають задоволенню.

В матеріалах справи наявні копії відповідних листів Головного управління ПФУ в Харківській області, якими позивач було відмовлено у перерахунку пенсій, заявленим ними шляхом.

При цьому, у вказаних листах, Головним управлінням ПФУ в Харківській області було зроблено посилання на те, що 26.06.2019 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №543 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», якою абзац перший пункту 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», викладено в такій редакції: "9-1. За бажанням військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою:".

Позивачі, вважаючи, що п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 року №543 було порушено їх права та інтереси, що стосуються порядку та розміру перерахунку пенсії, звернулись до суду з даним позовом. Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений в цій статті.

У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року N 19-рп/2011 зазначено, що "права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Отож, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 15 вказаного Закону передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української PCP «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Закон України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі - Закон № 796-ХІІ) визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Статтею 1 Закону №796-ХІІ визначено, що цей Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Відповідно до статті 49 Закону №796-ХІІ, пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, З, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 59 Закону №796-ХІІ визначено порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Частиною третьою зазначеної статті (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII від 03.10.2017) було передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року. Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з метою практичної реалізації статей 54, 57 та 59 Закону №796-ХИ затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (надалі - Порядок № 1210), який визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - пенсії).

В подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2017 р. №851 внесено зміни до Порядку №1210, згідно з якими зазначений Порядок доповнено пунктом 91, відповідно до якого за бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою: П = Зс х Кзс х (Кв : 100%),

де П - розмір пенсії; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначається як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки; Кзс - середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії; Кв - розмір відшкодування фактичних збитків (у відсотках).

Середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії (Кзс), визначається за формулою:

Кзс = (Зп (мін) х 5): Зс1,

де Зп(мін) - розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року; Зс1 - середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року. Розмір відшкодування фактичних збитків (Кв) визначається як відсоток втрати працездатності, визначений органами медико-соціальної експертизи. У разі зміни розміру мінімальної заробітної плати проводиться перерахунок зазначених пенсій виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Водночас, 25.04.2019 року Конституційним Судом України ухвалено рішення у справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19) (№1-р(ІІ)/2019), яким вирішено:

1) визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали «наслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю;

2) словосполучення «дійсної строкової», що міститься в положеннях частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічна за змістом норма міститься у статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України».

Відтак, з 25 квітня 2019 року обмеження, встановлені частиною третьою статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби, втратили чинність.

Наразі чинна редакції ч. 3 ст. 59 Закону №796-ХІІ передбачає, що військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством для осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), або відповідно до статті 54 цього Закону.

Згідно з частиною третьою статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначається Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (Порядок №1210).

При цьому, враховуючи вищезазначене рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 р. у справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19) (№1-р(ІІ)/2019), яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. №796-ХІІ зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, Кабінетом Міністрів України з метою приведення нормативно-правових актів КМУ у відповідність до рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 року у справі (№1-р(ІІ)/2019 щодо відповідності Конституції України положень ч. 3 ст. 59 Закону України «Про соціальний і правовий захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було прийнято постанову від 26 червня 2019 року №543 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України». Так, пунктом 2 вказаної постанови вирішено абзац перший пункту 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (Офіційний вісник України, 2011 р., № 92, ст. 3343; 2017 р., № 94, ст. 2841), викласти в такій редакції: « 91. За бажанням військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою:".

Таким чином, оскаржуваним п. 2 постанови №543 було виключено застереження щодо застосування цієї норми виключно до осіб, які проходили дійсну строкову службу та додано узагальнення щодо застосування цієї норми до військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори під час проходження військової служби (військових зборів), що узгоджується із висновками Конституційного суду, зазначеними вище, та ч. 3 ст. 59 Закону №796-ХІІ.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи позивачів відносно того, що п. 2 оскаржуваної постанови №543 було визначено умови та норми розрахунку пенсії, особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, посилаючись на формулу розрахунку пенсійних виплат: П=Зс х КЗс х Кв/100% є хибними та не відповідають фактичним обставинам, оскільки вказаним пунктом не затверджувалось жодних формул, та не приймалось жодних змін до формул, а формула обчислення розміру пенсії - П=Зс х КЗс х Кв/100% була затверджена постановою КМУ №851 від 15.11.2017 року, про яку зазначено судом вище.

Водночас, п. 2 постанови №543 було лише виключено застереження щодо застосування норми щодо обчислення пенсії виключно до осіб, які проходили дійсну строкову службу.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в апеляційній скарзі наголошувалось, що судом першої інстанції протиправно не враховано норми ст.. 9 КАС України щодо того, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, з огляду на що, встановивши факт невідповідності норми, яка передбачена п. 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМ України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (Офіційний вісник України, 201 р., № 92, ст. 3343; 2017 р., № 94, ст.. 2841), яка внесена на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2017 р. №851, в редакції постанови від 26 червня 2019 року №543 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», щодо застосування до спірних правовідносин формули розрахунку пенсії позивачів всупереч норми ч.3 ст. 59 Закону, суд 1-ї інстанції безпідставно не застосував до спірних правовідносин зазначені вище норми КАС України, не вийшов за межі позовних вимог для забезпечення найбільш ефективного захисту прав, свобод, інтересів Позивачів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, та не захистив права Позивачів в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист їх прав, свобод, інтересів.

Проте такі доводи апелянтів, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на те, що право суду вийти за межі позовних вимог не є абсолютним, так вихід за межі позовних вимог має здійснюватися з урахуванням таких обмежувальних факторів, підтверджених позиціями Європейського суду з прав людини:

із додержанням вимог щодо якості закону (доступності, передбачуваності, чіткого визначення меж дискреційних повноважень) відповідно до рішень у справах "Vogt v. Germany" (§ 48), "Ґроппера радіо АГ" та інші проти Швейцарії" (§ 68), "Реквеньї проти Угорщини" (§ 34);

на підставі легітимної мети, зважаючи на рішення у справах "Sidiropoulos and Other v. Greece" (§ 38), "Санді Таймс" проти Сполученого Королівства" (§ 65);

з огляду на "необхідність у демократичному суспільстві" згідно з рішеннями у справах "Вебер проти Швейцарії" (§ 51), "Ворм проти Австрії" (§ 47), "Гримковська проти України" (§§ 72 - 73), "Ґудвін проти Сполученого Королівства" (§ 40), "Данілєнков та інші проти Російської Федерації", "Евейда та інші проти Сполученого Королівства", "Йорданова та інші проти Болгарії", "Ляшко проти України" (§ 47), "Ферайніґінґ Вікблад Блюф" проти Нідерландів" (§ 41), "Фрессо та Руар проти Франції" (§§ 45, 54).

Колегія суддів наголошує, що в межах спірних правовідносин суд був позбавлений можливості вийти за межа позовних вимог, адже зміни щодо визначення окремих показників для розрахунку пенсії, на які посилаються позивачі, постановою №543 не приймались, такі були затверджені саме постановою КМУ №851 від 15.11.2017 року, тобто суду необхідно було б аналізувати іншу постанову Кабінету Міністрів України, яка не є предметом позову.

Посилання апелянтів на норми Конституції України, які, на переконання заявників не були враховані судом першої інстанції та Кабінетом Міністрів України, не можуть братися судом до уваги, адже жодним чином не спростовують висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції.

Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 червня 2020 року - без змін.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 311, 313, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 червня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б.Глущенко

Я.М.Собків

Повний текст виготовлено 20 жовтня 2020 року.