Справа № 760/9508/20
Суддя: Оксюта Т. Г.
Дата ухвалення: 2020-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/821/20
Справа № 760/9508/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі Горупа В.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві справу, в порядку спрощеного позовного провадження, за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 роти батальйону БЗС Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенанта поліції Кузьми Михайла Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2393357 від 15.04.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. та провадження у справі закрити.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15.04.2020 року інспектором 2 роти батальйону БЗС Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенантом поліції Кузьмою М.О. відносно нього було винесено постанову серії ЕАК №2393357 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510,00 грн.

Відповідно до вказаної постанови позивач керував транспортним засобом та здійснив рух по смузі для маршрутних транспортних засобів.

Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП є незаконним, необґрунтованим та недоведеним з наступних причин.

Суб`єктивна думка, припущення та бажання працівників патрульної поліції, що викладені у постанові, не відповідає положенням ст. 251 КУпАП та є недостовірною.

Висновок, про те, що позивачем скоєне адміністративне правопорушення є недоведеним належними доказами.

П. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Вищевказані вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України інспектором патрульної поліції дотримані не були.

Крім того, відповідачем не враховано того, що позивач виїхав з повороту вул. С. Петлюри на бул. Т. Шевченка в м. Києві одразу на смугу для маршрутних транспортних засобів, включив лівий поворот та у зв`язку з щільним потоком він не міг одразу повернути в смугу ліворуч для звільнення смуги для маршрутних транспортних засобів.

У зв`язку з цим, щоб не створювати аварійної ситуації, набравши швидкості проїхав по цій смузі, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, метрів 50-75, після цього його пропустили і він перестроївся в ліву смугу.

Проїхавши у дозволеній (середній) смузі метрів 100-150 помітив, що поруч рухається поліцейський автомобіль з включеними проблисковим маячком червоного кольору.

Таким чином, фактично позивача було зупинено патрульним вже у центральній смузі для руху.

При повідомленні причин зупинки інспектор поліції Кузьма М.О. не взяв до уваги його пояснення.

На прохання надати докази вчинення адміністративного правопорушення інспектор повідомив, що не може надати, але бачив порушення у дзеркало заднього виду, бо рухався попереду.

На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27.04.2020 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження.

24.06.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення був досліджений та встановлений відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, за результатом якого винесена постанова.

Щодо твердження позивача про щільний потік транспортних засобів, який унеможливлював звільнення ним смуги для руху маршрутних транспортних засобів зазначив, що положеннями ПДР не передбачені підстави для руху інших транспортних засобів в межах смуги для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 за наявності ущільненого руху в суміжній смузі руху транспортних потоків попутних напрямків.

З урахуванням викладеного просив відмовити у задоволенні позову.

13.07.2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив в якій він зазначив, що в матеріалах справи міститься лише постанова у справі про адміністративне правопорушення від 15.04.2020 року, за якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, однак всупереч встановленому КАС обов`язку доказування відповідачем не надано до суду жодного належного чи допустимого доказу, який би підтверджував порушення позивачем вимог ч. 3 ст. 122 КУпАП та правомірності його дій при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише в тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку. У даному випадку для підтвердження порушень позивачем Правил дорожнього руху України відповідач відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема, відеозапис події із відповідним моментом руху позивача на смузі для маршрутних ТЗ тощо.

На підставі викладеного просив позов задовольнити.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження сторони в судове засідання не викликались.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 15.04.2020 року інспектором 2 роти батальйону БЗС Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенантом поліції Кузьмою М.О. відносно ОСОБА_1 було винесено постанову серії ЕАК № 2393357 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510,00 грн.

Відповідно до вказаної постанови позивач керував транспортним засобом та здійснив рух по смузі для маршрутних транспортних засобів, на що слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справ про правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 цього Кодексу, покладено на органи внутрішніх справ (Національна поліція).

Згідно ст. 254 КпАП України, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Статтею ст. 251 КпАП України передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, положення даної статті вказують на те, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи інспектором 2 роти батальйону БЗС Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенантом поліції Кузьмою М.О. при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, зокрема не було зафіксовано покази свідків, та не зазначено мотивів відхилення інших доказів, на які посилався позивач.

Таким чином, на думку суду, винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення в даному випадку порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КпАП України.

П. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 33 КпАП України, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Доказів відеофіксації або фотофіксації порушення інспектором 2 роти батальйону БЗС Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенантом поліції Кузьмою М.О. надано не було.

Отже, виходячи з тексту постанови, обставини, визначені у ст. 33 КУпАП, інспектором патрульної поліції не досліджувались, а отже - до уваги не брались.

Викладене свідчить про порушення прав позивача на справедливий та неупереджений розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Таким чином, при винесенні постанови від 15.04.2020 р. посадова особа патрульної поліції припустилась порушень порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Також, відповідачем при винесені оскаржуваної постанови та розгляді справи в суді не спростовано доводів позивача про те, що позивач здійснив поворот праворуч для виїзду з вулиці С. Петлюри на бульвар Тараса Шевченка, а виїхавши, автоматично потрапив на смугу призначену для руху маршрутних транспортних засобів. Тобто, виконуючи вказаний маневр позивач керувався п. 17.2. ПДР України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 р. передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний зокрема: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП України передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Згідно п. 17.1 ПДР, на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Водночас, згідно п. 17.2 ПДР, водій, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати поворот з цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини.

Саме в такому місці, де на смугу маршрутних транспортних засобів дозволено заїзд іншим транспортним засобам, позивачем було здійснено заїзд на бульвар Тараса Шевченка.

Крім того, у п. 1.5 ПДР, вказано, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Отже, відповідачем при розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Сам факт руху водія на смузі для маршрутних ТЗ, не свідчить про порушення водієм вимог п.17.1 ПДР України, оскільки п.17.2 ПДР України дозволяє такий рух водію, який виконує поворот з цієї смуги.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Керуючись статтями 122, 251, 268, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 3, 5, 47, 49, 72, 73, 74, 75, 76, 77, 192, 193, 194, 199, 202, 203, 204, 205, 211, 224, 225, 227, 229, 241, 242, 243, 244, 246, 250, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2393357 від 15.04.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн., а провадження у справі закрити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: інспектор 2 роти батальйону БЗС Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенант поліції Кузьма Михайло Олександрович, місцезнаходження: м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9.

Суддя