Справа № 640/19929/19
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Шевченко Н.М., розглянувши по рядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін заяву щодо відшкодування судових витрат в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріумфаторс» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії
Товариство з обмеженою відповідальністю «Тріумфаторс» (надалі по тексту також - позивач, ТОВ «Тріумфаторс») звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової служби України (надалі також по тексту - відповідач-1, ДПС України), Головного управління ДПС у м. Києві (надалі по тексту також - відповідач-2, ГУ ДПС у м. Києві), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Державної фіскальної служби України про відмову в реєстрації податкових накладних № 1273684/42183458, № 1273681/42183458, № 1273683/42183458, № 1273687/42183458 від 10.09.2019, зобов`язано Державну податкову службу України прийняти та зареєструвати податкові накладні від 19.07.2018 № 30, від 22.07.2019 № 32, від 24.07.2019 № 34, від 28.07.2019 № 38 в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.09.2020 адміністративний позов задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано рішення Державної фіскальної служби України про відмову в реєстрації податкових накладних № 1273684/42183458, № 1273681/42183458, № 1273683/42183458, № 1273687/42183458 від 10.09.2019; зобов`язано Державну податкову службу України прийняти та зареєструвати податкові накладні від 19.07.2018 № 30, від 22.07.2019 № 32, від 24.07.2019 № 34, від 28.07.2019 № 38 в Єдиному реєстрі податкових накладних датами їх фактичного надходження, а саме 13.08.2019.

Через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Окружного адміністративного суду міста Києва 05.10.2020 від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, яка обґрунтована тим, що судом при ухваленні рішення у справі від 28.09.2020 не було вирішено в повному обсязі питання щодо розподілу судового збору та витрат, понесених товариством на правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн.

Відповідач-2 заперечував проти задоволення заяви щодо розподілу судових витрат на правову допомогу, оскільки заявлена сума є неспівмірною зі складністю поданого позову.

Відповідно до частин першої - третьої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У відповідності до приписів статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи установлено, що позивачем оскаржувалось 4 рішення про відмову реєстрації податкових накладних з проханням зареєструвати Державну податкову служби України відповідні податкові накладні, сплачено судовий збір в розмірі 7 684,00 грн за 4 немайнові позовні вимоги, що підтверджується платіжним дорученням від 15.10.2019 № 13 в сумі 3 842,00 грн та від 15.10.2019 № 12 в сумі 3 842,00 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.09.2020 було вирішено витання щодо стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріумфаторс" судових витрат зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві в розмірі 3 842,00 грн (три тисячі вісімсот сорок дві гривні 00 коп.).

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з Головного управління ДПС у м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в розмірі 3 842,00 грн (три тисячі вісімсот сорок дві гривні 00 коп.) на користь позивача.

При вирішенні питання щодо стягнення з відповідачів витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частинами сьомою - дев`ятою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На підтвердження складу та розміру судових витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової (правничої) допомоги від 25.09.2019 № 03-223 та акт надання послуг від 14.01.2020 № 6, який містить зміст виконаних робіт.

На підтвердження доказів оплати правової допомоги до матеріалів справи надано квитанції до прибуткового касового ордеру від 29.09.2020 № 13, від 30.09.2020 № 14 та від 01.10.2020 № 15 на загальну суму 30 000,00 грн.

Дослідивши надані позивачем документи та враховуючи наведені норми права, суд дійшов висновку, що розмір заявлених позивачем до стягнення витрат на оплату послуг адвоката в даному випадку є неспівмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (послугами), оскільки предмет спору у цій справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи та витрачений адвокатом час.

З огляду на надані суду документи, незначну складність адміністративної справи, обсяг та зміст позовної заяви, суд, зважаючи на задоволення позовних вимог, дійшов висновку про необхідність зменшення заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу до 5 000 грн за підготовку позову та його подання до суду.

Відтак, на користь позивача слід присудити судові витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві в розмірі.

Оскільки спір виник внаслідок протиправних рішень ГУ ДПС у м. Києві, зважаючи, що ДПС України є відповідачем лише з причин наявності в останнього виключних повноважень реєструвати податкові накладні після оскарження рішень про відмову в реєстрації таких, всі судові витрати, що підлягають розподілу слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у м. Києві.

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про можливість задовольнити заяву про стягнення судового збору та витрат на професійну правничу допомогу частково.

За висновком суду, належною до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 сумами судового збору є 3 842,00 грн та судових витрат на професійну правничу допомогу є 5 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 132, 134, 139, 252, 255, 262, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріумфаторс" про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення судового збору та витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріумфаторс" судові витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві в розмірі 3 842,00 грн (три тисячі вісімсот сорок дві гривні 00 коп.).

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріумфаторс" судові витрати на правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві у розмірі 5 000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 коп.).

4. У задоволенні заяви щодо розподілу решти суми відмовити.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Тріумфаторс" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37/41, оф. 35, )

Відповідач-1: Державна податкова служба України (місцезнаходження: 04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ).

Відповідач-2: Головне управління ДПС у м. Києві (місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, будинок 33/19, ).

Додаткове рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.М. Шевченко