Справа № 320/6586/18
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2020-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
16 жовтня 2020 року м.Київ №320/6586/18
Суддя Київського окружного адміністративного суду - Брагіна О.Є.;
при секретарі судового засідання - Чорнобровенко Ю.В.;
за участі представника третьої особи - Хильницької В.О.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження, в межах підготовчого судового засідання, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України в особі її територіального підрозділу - Бориспільського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області, третіх осіб: Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Денісової Л.Л., Президента України Зеленського В.О. про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,
в провадженні Київського окружного адміністративного суду знаходиться справа №320/6586/18 за зверненням громадянина України ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України в особі її територіального підрозділу Бориспільського районного відділу Центрального міжрегіонального управління ДМС України у м. Києві та Київській області, треті особи: Уповноважена Верховної Ради України з прав людини Денісова Л.Л., Президент України Зеленський В.О. про визнання протиправною відмову у видачі паспорта громадянина України у паперовому вигляді та зобов`язання видати такий паспорт.
Під час розгляду справи, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , є особою з обмеженими можливостями здоров`я, тобто інвалід.
За висновком комплексної судової психолого-психіатричної експертизи №79 від 05.02.2020, страждає на психічне захворювання, внаслідок якого не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
ОСОБА_1 є сиротою, позбавлений батьківського піклування та опіки з боку держави. Після смерті матері, був поміщений до спеціалізованого відділення №2 Вороньківської санітарно-дільничної лікарні Бориспільської ЦРЛ, звідки викрадений невідомими особами та примусово, всупереч його волі та свідомому бажанню, шляхом присилування незаконно утримувався ними.
Після того, як судом було встановлено місцеперебування хворого ОСОБА_1 , якого постійно переховують, переміщують та незаконно передають від однієї особи до іншої, Уповноважену ВРУ було зобов`язано терміново вжити заходів для повернення його до медичної установи та встановлення над ним опіки.
Однак, дієвої реакції на вимоги суду не послідувало, були отримані «відписки» позбавлені змістовного наповнення, а головне результату і, як наслідок,- зникнення ОСОБА_1 .
Суд констатує, що ОСОБА_2 у питанні захисту порушених прав людини займає позицію опосередкованого, стороннього спостерігача, уникаючи предметного здійснення парламентського контролю та, не докладає жодних зусиль, спрямованих на виконання завдань інституції Уповноваженого.
За ст.135 КК України, кримінальній відповідальності підлягають особи, які первісно зобов`язані піклуватися про потерпілого і мали можливість надати йому допомогу, однак не зробили цього.
Об`єктом злочину є життя та здоров`я людини.
Суспільна небезпека цього злочину полягає у поширенні аморальної поведінки, змістом якої є неповага до права людини на життя і безпеку, нехтування моральними і правовими нормами, що зобов`язують надавати допомогу людям, які перебувають у небезпечному для життя стані.
Небезпечний для життя стан, згідно практики Верховного суду, передбачає стан, за якого особа, без сторонньої допомоги, не має можливості вжити ефективних заходів для самозбереження внаслідок об`єктивних обставин.
Потерпілим від цього злочину вважається особа за наявності таких ознак: а) перебуває в небезпечному для життя стані; б) позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, старість, хворобу або внаслідок іншої об`єктивної неможливості.
До стану, який оцінюється як безпорадний, також може бути віднесено втрату особою свідомості, перебування її у стані наркотичного чи токсичного сп`яніння, або у стані паніки, коли людина фізично не в змозі оцінити та виправити ситуацію, в якій вона опинилась.
З об`єктивної сторони злочин полягає у суспільно небезпечній бездіяльності, що виражається у залишенні без допомоги потерпілого.
Залишення без допомоги передбачає невжиття відповідальною особою заходів, необхідних для відвернення небезпеки для життя потерпілого. Злочин вважається закінченим з моменту ухилення від надання допомоги особі, що перебуває в небезпечному для життя стані, незалежно від того, наскільки ефективною могла бути така допомога.
Настання суспільне небезпечних наслідків певного характеру є підставою для кваліфікації діяння за ч. 3 ст. 135 КК України.
Правовий обов`язок Уповноваженого Верховної Ради України піклуватися про осіб, які знаходяться в небезпечному для життя стані, а якщо говорити мовою законодавця здійснювати контроль за додержанням конституційних прав і свобод людини та ставати на їх захист, обумовлений Конституцією України та Законом України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» №776.
З суб`єктивної сторони злочин характеризується прямим умислом: винний усвідомлює суспільне небезпечний характер своєї бездіяльності, а саме те, що він залишає без допомоги особу, яка перебуває у небезпечному для життя стані і, яка позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, те, що він зобов`язаний піклуватися про особу, має реальну можливість надати їй допомогу, але не надав.
Так, Уповноважена ВРУ з прав людини Денісова Л.Л., в силу Закону України №776, займає відповідальне службове становище та зобов`язана здійснювати парламентський контроль за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина , виступати на їх захист на території України та в межах її юрисдикції, здійснюючи свої повноваження на постійній основі, була своєчасно та належним чином поставлена до відома судом про перебування позивача ОСОБА_1 у безпорадному стані (викрадений невідомими особами), який через психічну хворобу не міг самостійно вжити заходів для самозбереження, натомість, умисно та свідомо не надала йому такої допомоги, розуміючи, що така бездіяльність має суспільно небезпечний характер, що потягло для ОСОБА_1 тяжкі наслідки.
Під тяжкими наслідками за приписами ч. 3 ст. 135 КК України, розуміється спричинення потерпілому тяжких чи середньої тяжкості тілесних ушкоджень або зникнення його безвісти.
Наразі місцеперебування ОСОБА_1 невідомо, тому суд стверджує, що має місце протиправна бездіяльність ОСОБА_2 , яка спричинила тяжкі наслідки.
Відповідно до ч.4 ст.216 КПК України, вказане кримінальне правопорушення належить до підслідності Державного бюро розслідувань.
Ураховуючи вищевикладене, керуючись статтями 243, 248, 249, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
направити окрему ухвалу директору Державного бюро розслідувань для внесення до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань відомостей щодо вчинення Уповноваженою Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого статтею 135 Кримінального Кодексу України (залишення в небезпеці).
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.
Суддя Брагіна О.Є.