Справа № 380/7510/20
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2020-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/7510/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 жовтня 2020 року м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Мричко Н.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , Позивач) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України (далі Військова частина НОМЕР_1 , Відповідач), в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України щодо не проведення розрахунку при звільненні ОСОБА_2 у зв`язку із смертю невиплату ОСОБА_1 грошової компенсації відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2017 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення ОСОБА_2 з військової служби 22.03.2019;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2017 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 22.03.2019.
Ухвалою від 21.09.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання національної гвардії України по стройовій частині від 28.03.2019 №70 прапорщика ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ) виключено зі списків особового складу військової частини та знято з усіх видів забезпечення за станом здоров`я з 22.03.2019. Вказує, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 . Однак, станом на момент виключення ОСОБА_2 зі списків особового складу у зв`язку із смертю, з дружиною померлого ОСОБА_1 не було проведено розрахунків щодо виплати грошової компенсації за невикористані дні соціальної відпустки, передбаченої для учасників бойових дій Законами України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яку її чоловік протягом 2017-2019 років не використовував у зв`язку з оголошенням в Україні особливого стану. Стверджує, що вона, ОСОБА_1 , являється дружиною померлого військовослужбовця ОСОБА_2 та маючи право на отримання пільг та компенсацій, передбачених для членів сімей військовослужбовців, звернулася до Відповідача для отримання компенсації за невикористані дні додаткової відпустки. Проте, Відповідач відмовив їй у виплаті відповідної компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, посилаючись на ту обставину, що згідно п. 4 ч. 1 ст. 1219 ЦК не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом. Позивач вважає, що невиплата спірної грошової компенсації невикористані дні соціальної відпустки не узгоджується із вимогами чинного законодавства та висновками Верховного Суду та вказує на протиправну бездіяльність Відповідача.
Відповідач подав відзив на позовну заяву (арк. справи 20-22), в якому просить відмовити Позивачу у задоволенні вимог в повному обсязі. Зазначає, що ОСОБА_2 було звільнено та виключено зі списків особового складу частини на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.03.2019 №70. Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 , такий помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стверджує, що наказ про виключення зі списків особового складу частини ОСОБА_2 не оскаржував, про виплату йому грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій до військової частини НОМЕР_1 не звертався. Вказує, що позицію щодо виплати компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій було сформовано у постанові Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі № 620/4218/18 від 21.08.2019. Оскільки, до винесення даної постанови компенсація за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій не здійснювалась, тому, на думку Відповідача, відповідно нарахування такої компенсації ОСОБА_2 не здійснювалося. При цьому зазначає, що компенсація за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, є одним із способів реалізації права, передбаченого ст. 45 Конституції України, тому така відпустка надається виключно особам, які мають статус учасника бойових дій, який нерозривно пов`язаний з особою та не може бути об`єктом спадкування.
Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Сторони з клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні не звертались.
Дослідивши матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.
Згідно з копією з посвідчення серії НОМЕР_3 від 09.08.2017 ОСОБА_2 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (арк. справи 5).
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України (по стройовій частині) від 28.03.2019 № 70 прапорщика ОСОБА_2 , командира машини взводу бронетанкової техніки автомобільної роти військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом нач. ЗТУ НГУ від 22.03.2019 № 24 о/с в запас ЗС України на підставі підпункту Б (за станом здоров`я) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та направлено його для постановки на військовий облік до Личаківсько-Залізничного ОРВК міста Львова. Відповідно до наказу МВС України від 15.03.2018 №200 «Про затвердження інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям НГУ та іншим особам» та розпорядження ГУ НГУ від 19.03.2018 № Р-9 «про грошове забезпечення військовослужбовців НГУ», виплачено премію за період з 01.03 по 28.03.2019 у розмірі 135%. Щорічну основну відпустку за 2019 рік не використав. Виплачено грошову компенсацію за невикористану відпустку в кількості 30 діб. Допомога на оздоровлення за 2019 рік не виплачувалась. Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік не отримував. Відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 №232 та від 17.07.1992 №393 вислуга років для призначення пенсії зараховується на пільгових умовах брав участь в АТО (один місяць служби за три місяці) за періоди з 28.03.2017 30.05.2017, з 25.07.2017-28.09.2017. Вислуга років для виплати відсоткової надбавки станом на 28.03.2019 складає: 09 років 03 місяці 27 днів, для виплати вихідної допомоги: 02 роки 06 місяців 20 діб. Вислуга років на військовій службі станом на 28.03.2019 складає: у календарному обчисленні 09 років 03 місяці 27 днів, у пільговому обчисленні 00 років 08 місяців 00 днів (арк. справи 6).
Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 45 років, про що 18.09.2019 складено відповідний актовий запис (арк. справи 7).
ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 від 26.11.2019 (арк. справи 8).
Згідно з копією з свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 , виданого 17.12.2002 ОСОБА_1 , дружина померлого військовослужбовця ОСОБА_2 (арк. справи 9), маючи право на отримання пільг та компенсацій, передбачених для членів сімей військовослужбовців, 05.06.2020 звернулася до Відповідача щодо виплатити грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, на отримання якої мав право померлий чоловік, що проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
За наслідками розгляду звернення Позивача, Відповідач листом від 18.06.2020 № 150/02/33-917 повідомив Позивача, що згідно пункту 5 розділу XXXI наказу МВС України від 15.03.2018 №200 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам» у рік звільнення військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної та додаткової відпусток їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки. Посилаючись на п. 4 ч. 1 ст. 1219 Цивільного кодексу України, Відповідач вказав, що не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом. З огляду на наведене, військова частина НОМЕР_1 не може здійснити виплату компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учасника бойових дій дружині колишнього військовослужбовця, який помер (арк. справи 10).
Позивач вважає, що відмова у виплаті спірного грошового забезпечення свідчить про протиправну бездіяльність військової частини, а тому за захистом своїх прав та інтересів звернулася до суду із цим позовом.
При вирішенні спору, суд виходить з такого.
Відповідно до пункту 1 статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 25.03.1992 №2232-ХІІ військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Статтею 4 Закону України «Про відпустки» № 504/96-ВР від 15.11.1996 (зі змінами та доповненнями) встановлені такі види відпусток: щорічні відпустки; основна відпустка (ст. 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (ст. 7 Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (ст. 8 Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.
Відповідно до вимог статті 16-2 Закону України «Про відпустки» учасникам бойових дій, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
Пунктом 12 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII від 22.10.1993 (зі змінами та доповненнями) передбачено, що учасникам бойових дій надаються такі пільги: використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Отже, виходячи із норм Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік є пільгою, гарантованою державою.
Статтею 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 (зі змінами та доповненнями) визначено порядок надання військовослужбовцям відпусток.
Згідно з пункту 19 статті 10-1 цього Закону надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 (в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію) і 18 (в особливий період під час дії воєнного стану) цієї статті, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.
З наведеного слідує, що надання військовослужбовцю-учаснику бойових дій пільги у вигляді додаткової відпустки зі збереженням заробітної плати протягом 14 календарних днів припинено та поставлено в залежність від наявності або відсутності дії «особливого періоду». Водночас визначення цього поняття надано у статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ від 21.10.1993 (зі змінами та доповненнями), відповідно до якої особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Суд зазначає, що принципом, який визначає зміст правовідносин людини із суб`єктом владних повноважень, є принцип верховенства права, який полягає у підпорядкуванні діяльності усіх публічних інститутів потребам реалізації та захисту прав людини, утвердження їх пріоритету перед усіма іншими цінностями демократичної, соціальної, правової держави.
Принцип верховенства права є складною конструкцією, яка містить ряд обов`язкових елементів, зокрема: законність; юридичну визначеність; заборону свавілля; доступ до правосуддя, представленого незалежними та безсторонніми судами; дотримання прав людини; заборону дискримінації та рівність перед законом. Недотримання хоча б одного з названих елементів публічною адміністрацією означатиме порушення нею принципу верховенства права.
Будь-який необґрунтований та неоднаковий підхід законом заборонений і всі особи мають гарантоване право на рівний та ефективний захист від дискримінації за будь-якою ознакою - раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних та інших переконань, національного чи соціального походження, власності, народження чи іншого статусу.
Отже, у порівнянні із іншими особами, які набули статус учасника бойових дій і не проходили військову службу, ОСОБА_2 мав таке ж право на грошову компенсацію за всі невикористані дні додаткової відпустки.
Системний аналіз змісту верховенства права, вищенаведених положень законодавства дає підстави для висновку, що учасники бойових дій мають право отримати додаткову відпустку із збереженням заробітної плати за певних умов.
Указом Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженим Законом України від 17.03.2014 № 1126-VI, постановлено оголосити та провести часткову мобілізацію.
Таким чином, спірні правовідносини щодо отримання грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки у зв`язку із звільненням ОСОБА_2 виникли в особливий період.
В особливий період з моменту оголошення мобілізації до припинення відповідного періоду надання військовослужбовцям інших видів відпусток, зокрема додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», припиняється.
Відповідно до частини 8 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.
Відтак підстави та порядок надання додаткової відпустки особам, які мають статус учасника бойових дій, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Так, відповідно до частини 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, зокрема, військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
Водночас суд зазначає, що норми Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації.
Отже, на час прийняття наказу про виключення ОСОБА_2 зі списків особового складу, всіх видів забезпечення Відповідач протиправно не провів з ним розрахунку щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за 2017 - 2019 роки.
Наведені висновки суду відповідають висновкам Верховного Суду, викладеним у рішенні від 16.05.2019 за результатами розгляду зразкової справи № 620/4218/18, залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 (провадження № 11-550заі19). Серед іншого, у цій постанові суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону № 504/96-ВР та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону № 3551-ХІІ.
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Частиною 3 статті 291 КАС України передбачено, що при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
Отже, в силу вимог процесуального закону врахування судом правових висновків Верховного Суду, зокрема тих, що викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи, є обов`язковим.
Підсумовуючи наведене, суд зауважує, що в силу вимог чинного законодавства, яким врегульовано дію особливого періоду, надання додаткової відпустки військовослужбовцям у цей період призупиняється, що однак не може позбавляти особу права на отримання грошової компенсації за невикористані дні такої відпустки при звільненні зі служби.
Суд встановив, що ОСОБА_2 , як учасник бойових дій, не використав додаткові відпустки за період з 2017 року по 2019 рік, а отже набув право на отримання грошової компенсації замість них у зв`язку із звільненням зі служби 22.03.2019.
Суд критично оцінює твердження Відповідача, що військова частина НОМЕР_1 не може здійснити виплату компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учасника бойових дій дружині колишнього військовослужбовця, який помер, оскільки норми Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не обмежують та не припиняли право дружини учасника бойових дій ОСОБА_1 на отримання у рік звільнення чоловіка грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку ОСОБА_2 набув під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Як передбачено пунктами 3, 8 частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Разом з тим, суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення розрахунку при звільненні ОСОБА_2 у зв`язку із смертю та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2017 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення ОСОБА_2 з військової служби 22.03.2019, підлягає до задоволення.
Як наслідок обґрунтованими є і похідна вимога про спонукання до вчинення дій, а саме шляхом зобов`язання Відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані ОСОБА_2 календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2017 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 22.03.2019.
Враховуючи викладене та зважаючи на встановлені обставини, суд вважає позовні вимоги Позивача обґрунтованими, підставними та такими, що підлягають задоволенню повністю.
Щодо судового збору, то відповідно до вимог частини 5 статті 139 КАС України такий стягненню не підлягає, оскільки Позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 від 26.11.2019 (арк. справи 8).
Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ) щодо непроведення розрахунку при звільненні ОСОБА_2 у зв`язку із смертю та невиплати ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_7 ) грошової компенсації відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2017 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення ОСОБА_2 з військової служби 22.03.2019.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_7 ) грошову компенсацію за невикористані ОСОБА_2 календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2017 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 22.03.2019.
Судові витрати стягненню не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Мричко Н.І.