Справа № 300/925/20
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2020-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" жовтня 2020 р. справа № 300/925/20
м. Івано-Франківськ
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою від 19.05.2020 Івано-Франківським окружним адміністративним судом відкрито провадження в даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).
03.08.2020 до суду надійшло заперечення відповідача на відзив позивача, відповідно до якого відповідач не погоджується з аргументами позивача з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Також, зазначає, що рішення про відповідність ТОВ "ТАРВОС ОІЛ" критеріям ризиковості від 04.02.2020 є належним та допустимим доказом, так як таке використано посадовою особою відповідача при проведені камеральної перевірки позивача. Просив, відмовити в задоволенні позову.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю "П-ТРАНС" зареєстроване як юридична особа та взяте на податковий облік Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області - 23.07.2012. Видами економічної діяльності товариства є: технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення; інший пасажирський наземний транспорт, н. в. і. у. (основний); вантажний автомобільний транспорт; інша поштова та кур`єрська діяльність.
За результатами камеральної перевірки складено акт №1024/09-19-04-02-11/38026177 від 12.03.2020, відповідно до якого встановлено, що в результаті порушення вимог п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст. 198, п.200.1 абз. "б" п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 "Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість" ТОВ "П-ТРАНС" завищено податковий кредит і як наслідок від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту, що враховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 358368,00 грн. та завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ на 108537 грн. у декларації з ПДВ за січень 2020 року (а.с.8-17).
Відповідно до висновків акту камеральної перевірки ТОВ "П-ТРАНС" за період з 01.07.2018 по 31.12.2018 безпідставно включило до податкового кредиту суми податку на додану вартість за податковими накладними, в яких постачальником є TOB "ТАРВОС ОІЛ", оскільки ревізор-інспектор встановив нереальність господарських операцій між позивачем та TOB "ТАРВОС ОІЛ".
На підставі акту камеральної перевірки №024/09-19-04-02-11/38026177 від 12.03.2020 ГУ ДПС в Івано-Франківській області прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення:
Позивач вважає протиправними дані податкові повідомлення-рішення, просить суд скасувати оскаржувані податкові повідомлення-рішення.
При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.
Відповідно до вимог пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
У свою чергу лише дотримання встановлених податковим законодавством умов та порядку проведення перевірок може бути підставою для висновку про законність перевірки. Невиконання процедурних вимог Податкового кодексу України щодо призначення та (або) проведення контрольних заходів призводить до визнання перевірок (незалежно від їх виду) незаконними та відсутності правових наслідків таких.
Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Об`єктом камеральної перевірки є виключно дані, які знаходяться в розпорядженні податкового органу, будь-які інші дані не можуть бути предметом дослідження податковим органом.
У силу приписів пункту 76.1 статті 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
Отже, камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. При цьому будь-якого окремого рішення для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання платником податків податкової звітної документації автоматично є юридичним фактом для перевірки її достовірності. Наведене свідчить про обов`язковий характер камеральної перевірки, яка проводиться у випадку подання платником звітних документів до контролюючого органу. А відтак камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об`єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету. Перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.
Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).
Зважаючи на вимоги наведених норм права, у відповідача відсутні повноваження під час проведення камеральної перевірки досліджувати правомірність сплати позивачем податків з огляду на господарські відносини з контрагентом-постачальником, оскільки камеральною перевіркою охоплюються лише показники податкової звітності, у зв`язку з чим перевірка будь-яких інших відомостей перебуває поза межами даної перевірки. Аналіз достовірності сформованих платником показників податкової звітності під час камеральної перевірки не здійснюється.
Водночас своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати податків може бути перевірена контролюючим органом у разі здійснення документальних перевірок в порядку, передбаченому статтями 77, 78 Податкового кодексу України.
Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові 06 березня 2019 року у справі №809/911/17.
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як встановлено, оскаржувані податкові повідомлення-рішення були прийняті на підставі висновків акту камеральної перевірки №024/09-19-04-02-11/38026177 від 12.03.2020 ГУ ДПС в Івано-Франківській області про нереальність господарських операцій між позивачем та TOB "ТАРВОС ОІЛ".
Проте, враховуючи висновки Верховного Суду у справі №809/911/17, в ревізора-інспектора відповідача не було повноважень під час проведення камеральної перевірки досліджувати правомірність сплати позивачем податків з огляду на господарські відносини з контрагентом-постачальником TOB "ТАРВОС ОІЛ", оскільки перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється, а перевірка будь-яких інших відомостей перебуває поза межами даної перевірки. При цьому, аналіз достовірності сформованих платником показників податкової звітності під час камеральної перевірки не здійснюється.
Враховуючи вищевикладене, уповноважені особи відповідача безпідставно, виходячи з аналізу обставин щодо реальності здійснення господарської операції між позивачем та TOB "ТАРВОС ОІЛ", в акті камеральної перевірки №1024/09-19-04-02-11/38026177 від 12.03.2020 встановили порушення відповідачем вимог п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст. 198, п.200.1 абз. "б" п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 "Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість" ТОВ "П-ТРАНС", завищення податкового кредиту, і як наслідок від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту, що враховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 358368,00 грн. та завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ на 108537 грн. у декларації з ПДВ за січень 2020 року.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, слід стягнути з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмір 2102,00 гривень.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до частини 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Григорук О.Б.