Справа № 260/2192/20
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 рокуСправа № 260/2192/20 пров. № А/857/9043/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача - Качмара В.Я.,

суддів - Большакової О.О., Мікули О.І.,

при секретарі судового засідання - Хомича О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 9 червня 2020 року (суддя Гаврилко С.Є., Ужгород) у справі за її позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - ГУПФ, ПФУ відповідно), в якому просила:

визнати неправомірними дії відповідача щодо прийняття рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 23.04.2020 №377 (далі - Рішення);

скасувати Рішення;

зобов`язати ГУПФ зробити перерахунок пенсії за попереднім розміром; зупинити дію Рішення.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 9 червня 2020 року відмовлено у відкриті провадження у справі за цим позовом.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржила позивач, яка із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу та задовольнити вимоги заяви.

В доводах апеляційної скарги вказує, що предметом позову було визнання дій неправомірними щодо прийняття Рішення, зазначає, що спору про цивільне право немає. Позивач стверджує, що спір стосується виключно оскарження рішення органу владних повноважень, прийнятого з порушенням норм чинного законодавства, це є не спір про стягнення грошової суми, а лише оскарження рішення, прийнятого суб`єктом владних повноважень.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Позивач просила проводити розгляд справи за її відсутності

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження в адміністративній справі, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки вказаний спір виник щодо правомірності набуття позивачем права власності на виплачену відповідачем пенсію у сумі 15346,27 грн та утримання спірним Рішенням цієї суми з позивача, як з недобросовісного набувача, то цей спір має приватно-правовий, а не публічний характер. А відтак, його вирішення не належить до юрисдикції адміністративних судів.

З огляду на це, суд першої інстанції зазначив, що спір про стягнення грошової суми надміру сплаченої пенсії, яке не ґрунтується на рішенні суб`єкта владних повноважень не має ознак публічно-правового, а тому підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та, в тому числі, з урахуванням положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК).

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з таких міркувань.

Так, як видно зі змісту позову, 09.04.2020 листом №0700-0422-8/11821 ГУПФ (Хустський відділ з питань виплати пенсій №9), повідомило позивача про зміну розміру пенсії, виникнення переплати та прийнятого Рішення про утримання з позивача переплати. Відповідна переплата виникла за період з 06.10.2016 по 31.03.2020. Рішенням прийнято утримувати переплату в розмірі 20% пенсії щомісячно, починаючи з травня 2020 року до повного погашення (а.с.6-7 зворот).

Позивач вказує, що оскаржуваним Рішеннями відповідачем протиправно було здійснено утримання надміру виплачених сум пенсій за відсутності законних на те підстав та не встановивши відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства.

Так, у Рішенні зазначено, що в ході проведення інвентаризації пенсійних справ, відповідно до постанови правління ПФУ від 03.09.2018№19-1, виявлено, що в довідці виданій Управлінням освіти Хустської міської ради для розрахунку пенсії від 24.06.2007 №388 за період з 1989-1993 роки, в окремих місцях, коефіцієнт заробітку склав 5,6. На підставі службової записки відділу з питань призначення та перерахунку пенсій проведено перевірку достовірності видачі довідки (акт зустрічної перевірки від 13.01.2020 №38), за результатами якої виявлено розбіжність по заробітній платі за липень 1989 року, листопад 1990 року, та січень - листопад 1992 року. Сума переплати становить 15346, 27 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що ГУПФ має беззаперечне право утримати зайво сплачені суми пенсії лише у випадку зловживань з боку пенсіонера, однак у відповідності до статті 1215 частини першої пункту 1 ЦК передбачено, що не підлягає поверненню, зокрема, безпідставно набуті пенсії, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Однак недобросовісність з боку набувача пенсії відповідачем при прийнятті спірного Рішення не доведено.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 частини першої статті 4 КАС публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно пункту 7 частини першої статті 4 КАС під суб`єктом владних повноважень розуміється орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до частини першої статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Позовними вимогами у цій справі є визнання неправомірними дії ГУПФ щодо прийняття Рішення, скасування зазначеного Рішення, зобов`язання зробити перерахунок пенсії за попереднім розміром; зупинити дію Рішення.

Отже, предметом оскарження у цій справі є дії ГУПФ, що проявили себе у Рішенні щодо утримання надміру виплачених сум пенсій.

За наведених обставин з`ясуванню підлягають обставини стосовно того чи приймалося спірне Рішення відповідачем на виконання його владних управлінських функцій. І як вбачається з обставин справи спірне Рішення прийняте ГУПФ саме на виконання своїх владно-управлінських функцій.

Справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку з наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку з порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункт 2 частини першої статті 4 КАС).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, де суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (переважно майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Під час визначення предметної юрисдикції суд апеляційної інстанції виходить із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства.

Предметом спору у цій справі є незгода позивача з Рішенням, яким прийнято утримувати переплату у розмірі 20% пенсії щомісячно, починаючи з травня 2020 року до повного погашення.

Суд першої інстанції прийшов до невірного висновку щодо обставин справи, оскільки в даній справі наявний спір не про стягнення грошової суми надміру сплаченої пенсії, а спір щодо визнання неправомірним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень.

Спір у цій справі за характером правовідносин підлягає вирішенню за правилами адміністративного судочинства.

Вказані вище висновки, узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду у подібній категорії справ, що викладена у постановах від 21 листопада 2018 року, та 3 квітня 2019 року у справах №№11-673апп18, 14-599цс18 відповідно.

З огляду на вищенаведене колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 320 КАС підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Відтак, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до цього ж суду для продовження її розгляду по суті.

Керуючись статтями 308, 310, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 9 червня 2020 року скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 22 жовтня 2020 року.