Справа № 140/11643/20
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2020-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року ЛуцькСправа № 140/11643/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ковальчука В.Д.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.05.2019 №0-0318, №0-0318, №0-0318, №0-0318, №0-0318, №0-0318, від 31.01.2020 №б/н, №б/н, №б/н, №б/н, №б/н, №б/н, №б/н, №б/н, від 06.02.2020 №0-0318, №0-0318, №0-0318, №0-0318, №0-0318, №0-0318, №0-0318.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником ряду нежитлових приміщень, на які відповідачем нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017-2019 роки. Зазначає, що частково сплатила податок за 2018 рік, однак не згодна з нарахуванням таких грошових зобов`язань, оскільки вважає, що належні їй на праві приватної власності об`єкти нерухомого майна (приміщення коптильного цеху, загальною площею 121,0 кв. м., допоміжного приміщення з магазином, загальною площею 369,2 кв. м., приміщення холодильної камери, загальною площею 87,3 кв. м., складське приміщення, загальною площею 300,8 кв. м., адміністративний будинок, гараж, рибний цех, загальною площею 608,0 кв. м., ковбасний цех, трансформаторна, загальною площею 910,7 кв. м.) згідно з ДК 018-2000 відносяться до групи "Будівлі промислові та склади" класу 1251 "Будівлі промисловості" підкласу 1251.5 - "Будівлі підприємств харчової промисловості". А тому відповідно до п.п. «є» п.п. 266.2.2 п. 266.2 статті 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України) такі об`єкти нерухомості не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. На думку позивача, об`єктом оподаткування у даному разі є об`єкт нерухомості, а не суб`єкт як власник такої нерухомості. При визначенні бази оподаткування визначальними ознаками в даному випадку є саме ознаки нерухомості, а не ознаки її власника. Таким чином, база оподаткування повинна визначатися без урахування організаційно-правової форми власника та виду здійснення підприємницької діяльності. Жодних обмежень щодо використання чи не використання таких об`єктів нерухомості за цільовим призначенням не передбачено.

Додатково повідомляє, що вищенаведені об`єкти нерухомості використовувались фізичними особами-підприємцями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за цільовим та функціональним призначенням на підставі договорів оренди.

На підставі вищенаведеного вважає, що підстави для нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки відсутні, а тому просить визнати протиправними та скасувати оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений строк позивач недоліки позовної заяви усунув.

Ухвалою суду від 10.09.2020 відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У відзиві на позовну заяву від 28.09.2020 №4877/03-20-05-01-08 представник відповідача з даним позовом не погоджується та вважає його безпідставним, оскільки позивачу належать на праві приватної власності об`єкти нерухомого майна, на які на підставі рішення органу місцевого самоврядування про ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення за 2017-2019 роки. Контролюючий орган не погоджується з доводами позивача про те, що останній звільнений від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Вказує на те, що саме виробництво промислової продукції промисловими підприємствами є умовою застосування п.п. «є» п.п. 266.2.2 п. 266.2 статті 266 ПК України. Не лише цільове призначення нежитлової будівлі згідно правовстановлюючих документів, а й фактичне її використання як об`єкту промисловості є підставою для застосування пільги з оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Додатково зазначає, що постановою від 17.02.2020 по справі № 820/3556/17 Верховний Суд зазначив, що застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

Водночас позивач зазначає, що не використовує об`єкти оподаткування за їх функціональним призначенням, оскільки здає їх в оренду. Таким чином, належні позивачу приміщення є об`єктом оподаткування в силу імперативних приписів закону і на них повинен нараховуватись податок на нерухоме майно.

На підставі вищенаведеного просить відмовити у задоволенні позову повністю.

У відповіді на відзив від 07.10.2020 позивач не погоджується із наведеними у відзиві доводами, вважає їх безпідставними та такими, що не можуть бути прийняті до уваги суду з тих підстав, що об`єктом оподаткування в існуючих правовідносинах безпосередньо є об`єкт нерухомості, а не суб`єкт, як власник такої нерухомості. При цьому, будь-яких обмежень щодо використання чи невикористання таких об`єктів нерухомості за цільовим призначенням не передбачено нормою підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України. Також позивач посилається на окремі думки суддів Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду у справі №820/3556/17, на яку посилається відповідач у відзиві. На переконання окремих суддів достатньою підставою для надання податкової пільги виступає саме специфіка об`єкта оподаткування - наявність спеціального статусу будівлі, а саме статусу будівлі промисловості. При цьому, будь-які інші умови (застереження) для застосування відповідної податкової пільги (наприклад: використання будівлі спеціальним суб`єктом, використання будівлі з метою провадження виробничої діяльності тощо) чинним законодавством не передбачено.

Позивач також зазначає, що на думку відповідача, оскільки об`єкт оподаткування здається в оренду, а не використовується за функціональним призначенням нарахування стосується власника нежитлових приміщень, а не орендаря. З такою позицією позивач не погоджується, оскільки належні їй на праві власності об`єкти використовувались фізичними особами-підприємцями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за цільовим та функціональним призначенням на підставі договорів оренди.

На підставі наведеного просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 26 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи в судовому засіданні за участю сторін.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Фізична особа ОСОБА_1 є власником ряду нежитлових приміщень, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема: приміщення коптильного цеху /Є-1/, об`єкт нежитлової нерухомості: ні, загальною площею 121,0 кв. м.; допоміжного приміщення з магазином /Е-2/, об`єкт житлової нерухомості: ні, загальною площею 369,2 кв. м.; приміщення холодильної камери /З-1/, об`єкт житлової нерухомості: ні, загальною площею 87,3 кв. м.; складське приміщення /Ж-1/, об`єкт житлової нерухомості: ні, загальною площею 300,8 кв. м.; адміністративний будинок, гараж, рибний цех /літер В-2/, об`єкт житлової нерухомості: ні, загальною площею 608,0 кв. м.; ковбасний цех, трансформаторна /Г-2/, об`єкт житлової нерухомості: ні, загальною площею 910,7 кв. м.; адміністративне приміщення /А-1/, загальною площею 79,6 кв. м.

Право власності на дані об`єкти набуте відповідно до договору купівлі-продажу від 23.08.2016 та підтверджується відповідними інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, а на адміністративне приміщення - Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та договором дарування від 31.10.2013.

ГУ ДПС у Волинській області на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України прийняло оскаржувані податкові повідомлення-рішення, якими ОСОБА_1 визначено суми податкових зобов`язань за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме: від 21.05.2019 №0-0318 за 2018 рік в розмірі 2252,42 грн., №0-0318 за 2018 рік в розмірі 1625,09 грн., №0-0318 за 2018 рік в розмірі 5599,39 грн., №0-0318 за 2018 рік в розмірі 6872,66 грн., №0-0318 за 2018 рік в розмірі 16952,68 грн., №0-0318 за 2018 рік в розмірі 11317,92 грн., від 31.01.2020 №б/н за 2017 рік в розмірі 14571,20 грн., від 31.01.2020 №б/н за 2017 рік в розмірі 9728,00 грн., від 31.01.2020 №б/н за 2017 рік в розмірі 4812,80 грн., від 31.01.2020 №б/н за 2017 рік в розмірі 1396,80 грн., від 31.01.2020 №б/н за 2017 рік в розмірі 5907,20 грн., від 31.01.2020 №б/н за 2017 рік в розмірі 1936,00 грн., від 31.01.2020 №б/н за 2017 рік в розмірі 1273,60 грн., від 31.01.2020 №б/н за 2018 рік в розмірі 1481,75 грн., від 06.02.2020 №0-0318 за 2019 рік в розмірі 38003,51 грн., №0-0318 за 2019 рік в розмірі 3643,03 грн., №0-0318 за 2019 рік в розмірі 25371,84 грн., №0-0318 за 2019 рік в розмірі 15406,72 грн., №0-0318 за 2019 рік в розмірі 12552,38 грн., №0-0318 за 2019 рік в розмірі 5049,33 грн., №0-0318 за 2019 рік в розмірі 3321,71 грн..

Позивач частково сплатила нараховані грошові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, нараховані за 2018 рік, що підтверджується копіями відповідних квитанцій, у зв`язку з чим подала до податкового органу заяву від 18.05.2020 про повернення помилково сплачених грошових зобов`язань на загальну суму 49082,20 грн. Однак листом ГУ ДПС у Волинській області від 19.06.2020 №5540/ФОП/03-20-55-33-11 відмовило у поверненні таких коштів у зв`язку з відсутністю підстав для повернення сплачених грошових зобов`язань по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Позивач не погоджується із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, у зв`язку з чим звернулася із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Кодексу).

Відповідно до статті 10 ПК України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є місцевим податком.

За змістом підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 ПК України органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості інформацію щодо ставок та наданих пільг юридичним та/або фізичним особам зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1. пункту 6 статті 266 ПК України).

Відповідно до підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств (в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин).

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до названого Державного класифікатора будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» (група 125 «Будівлі промислові та склади» клас 1251 «Будівлі промисловості»).

До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1251 «Будівлі промисловості», що включає підкласи: 1251.1 «Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості»; 1251.2 «Будівлі підприємств чорної металургії»; 1251.3 «Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості»; 1251.4 «Будівлі підприємств легкої промисловості»; 1251.5 «Будівлі підприємств харчової промисловості»; 1251.6 «Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості»; 1251.7 «Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості»; 1251.8 «Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро- фаянсової промисловості»; 1251.9 «Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне».

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Так, під час розгляду матеріалів встановлено, що згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, у приватній власності ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , перебувають приміщення коптильного цеху, ковбасного цеху, трансформаторна, рибний цех з адміністративним будинком та гаражем, допоміжні приміщення з магазином, приміщення холодильної камери, складське приміщення.

Вищевказані об`єкти нерухомості належать до об`єктів нежитлової нерухомості. З урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення суд вважає, що вищевказаний комплекс об`єктів належить до групи 125 «Будівлі промислові та склади» класу 1251 «Будівлі промисловості» підкласу 1251.5 «Будівлі підприємств харчової промисловості», оскільки до складу зазначених об`єктів входять коптильний, ковбасний, рибний цехи, холодильна камера, а також допоміжні, в тому числі і складські, приміщення до них, використання яких пов`язане з виробництвом харчової продукції (ковбаси, риби тощо).

При цьому, судом установлено, що наведені об`єкти нерухомості були передані позивачем в оренду суб`єктам господарювання..

Так, 25.08.2016 року між фізичною особою ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , та 25.11.2019 між фізичною особою ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 були укладені договори оренди нежитлових приміщень, зокрема, які зазначені вище, пунктами 1.2 яких було передбачено, що об`єкти оренди будуть використовуватися для розміщення виробництва та офісу.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності ФОП ОСОБА_2 є наступні: код КВЕД 10.20 Перероблення та консервування риби, ракоподібних і молюсків (основний); код КВЕД 10.85 Виробництво готової їжі та страв; код КВЕД 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками; код КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; код КВЕД 62.01 Комп`ютерне програмування; код КВЕД 62.09 Інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем, код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; код КВЕД 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності ФОП ОСОБА_3 є наступні: код КВЕД 10.20 Перероблення та консервування риби, ракоподібних і молюсків (основний); код КВЕД 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів; код КВЕД 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками; код КВЕД 46.32 Оптова торгівля м`ясом і м`ясними продуктами; код КВЕД 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами; код КВЕД 47.81 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами; код КВЕД 10.85 Виробництво готової їжі та страв; код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 68.10 Купівля та продаж власного нерухомого майна; код КВЕД 46.17 Діяльність посередників у торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; код КВЕД 47.23 Роздрібна торгівля рибою, ракоподібними та молюсками в спеціалізованих магазинах; код КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована 30.06.2015 як фізична особа-підприємець, видами діяльності якої є наступні: 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний); 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 10.39 Інші види перероблення та консервування фруктів і овочів; 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками; 10.20 Перероблення та консервування риби, ракоподібних і молюсків; 47.23 Роздрібна торгівля рибою, ракоподібними та молюсками в спеціалізованих магазинах.

З вищенаведеного слідує, що згадані об`єкти нерухомого майна не використовувалися позивачем у господарській діяльності, оскільки були передані в оренду.

Позивач вважає, що податкова пільга, передбачена підпунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК застосовується незалежно від функціонального використання власником будівель промисловості у господарській діяльності.

Однак з такою позицією позивача суд не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 ПК податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (пункт 30.2 статті 30 ПК ).

Застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у підпункті ''є'' підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК, законодавець ключовим критерієм обрав функціональне призначення будівлі. При цьому cама по собі специфіка об`єкта оподаткування - спеціальний статус будівлі як будівлі промисловості - не є достатньою підставою для застосування податкової пільги.

Обираючи за вихідне поняття ''промисловість'', у зв`язку з яким застосовується податкова пільга, встановлена підпунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК, законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки із його статусом (придатністю його застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм, у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням за її цільовим призначенням - для виготовлення промислової продукції.

Встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зокрема нормою підпункту ''є'' підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК, спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків, зменшення податкового навантаження на тих платників податків (фізичних та юридичних осіб), які є власниками певних об`єктів нерухомості, з метою стимулювання їх використовувати ці об`єкти за функціональним призначенням.

Отже, норма підпункту ''є'' підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК застосовується, якщо власниками будівель промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання цих будівель за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17.02.2020, прийнятої у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів, інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у справі №820/3556/17 за позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення.

Таке правозастосування узгоджується і з чинною з 23.05.2020 редакцією підпункту ''є'' підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України (Закон України від 16.01.2020 №466-ІХ ''Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві''), згідно з якою з переліку об`єктів оподаткування податком виключені будівлі промисловості, які віднесені до групи ''Будівлі промисловості та склади'' (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях В-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Дана правова позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду в постанові від 17.07.2020 у справі №440/937/19.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За встановлених у справі обставин щодо передачі позивачем будівель в оренду суд дійшов висновку, що у позивача відсутня пільга, передбачена підпунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі наведеного суд вважає, що відповідач довів правомірність нарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017-2019 роки. А тому у задоволенні позову про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.05.2019 №0-0318, №0-0318, №0-0318, №0-0318, №0-0318, №0-0318, від 31.01.2020 №б/н, №б/н, №б/н, №б/н, №б/н, №б/н, №б/н, №б/н, від 06.02.2020 №0-0318, №0-0318, №0-0318, №0-0318, №0-0318, №0-0318, №0-0318 суд відмовляє повністю.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.05.2019 №0-0318, №0-0318, №0-0318, №0-0318, №0-0318, №0-0318, від 31.01.2020 №б/н, №б/н, №б/н, №б/н, №б/н, №б/н, №б/н, №б/н, від 06.02.2020 №0-0318, №0-0318, №0-0318, №0-0318, №0-0318, №0-0318, №0-0318 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, )

Суддя В.Д. Ковальчук