Справа № 140/118/20
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2020-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/118/20 пров. № А/857/3817/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Марцинковської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОГ РІТЕЙЛ" на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС У Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОГ РІТЕЙЛ" про стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, що обслуговують такого платника податків, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Ковальчук В.Д.,

час ухвалення рішення не зазначений,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення не зазначена,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2020 року позивач ГУ ДПС у Дніпропетровській області звернулося в суд з позовом до ТОВ «Вог Рітейл», в якому просило стягнути з банківських рахунків ТОВ Вог Рітейл на користь держави податковий борг в сумі 20 194 272,19 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що за відповідачем рахується податковий борг, який виник внаслідок нарахування контролюючим органом сум грошових зобов`язань зі сплати акцизного податку з реалізації суб`єктом господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у податкових повідомленнях-рішеннях від 27.07.2016 року №, №, № та нарахуванням пені.

Таким чином, загальна сума заборгованості ТОВ Вог Рітейл по платежах до бюджету складає 20 194 272, 19 грн.

Позивачем в установлені законом строки вживались заходи щодо стягнення заборгованості шляхом надіслання податкової вимоги, однак дані заходи не призвели до погашення податкового боргу відповідачем.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року адміністративний позов задоволено; стягнуто з рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю Вог Рітейл (43010, Волинська область, м. Луцьк, вул. Кременецька, буд. 38, ) у банках, обслуговуючих такого платника податків, до Державного бюджету України податковий борг в сумі 20 194 272,19 грн. (двадцять мільйонів сто дев`яносто чотири тисячі двісті сімдесят дві гривні 19 коп.).

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Вог Рітейл» оскаржило його в апеляційному порядку, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, не надано належної правової оцінки наявним доказам, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що позивачем порушено послідовність дій, а саме не зазначено джерело погашення податкового боргу.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ТОВ Вог Рітейл зареєстроване як юридична особа та перебуває на обліку в контролюючому органі як платник податків, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 8-9).

За відповідачем рахується податковий борг, який виник внаслідок нарахування контролюючим органом сум грошових зобов`язань зі сплати акцизного податку з реалізації суб`єктом господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у податкових повідомленнях-рішеннях від 27.07.2016 року №, №, № та нарахуванням пені (а.с. 13-15).

Відтак, загальна сума податкового боргу відповідача становить 20 194 272,19 грн., що підтверджується довідкою податкового органу про час виникнення податкової заборгованості, розрахунком пені (а.с.4-6, зворотнім боком облікової картки платника податків з акцизного податку з реалізації суб`єктом господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (а.с. 17-20).

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки за відповідачем обліковується податковий борг у сумі 20 194 272,19 грн., щодо наявності та розміру якого відповідачем не подано заперечень, не надано доказів його погашення, відтак такий підлягає стягненню за рішенням суду.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 16.1.4 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Положенням пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно пункту 59.5 даної статті Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до пункту 14.1.175 статті 14 Податкового кодексу України, податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов`язань платників податків. Контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини (підпункт 20.1.18).

Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (пункт 95.4. статті 95 Податкового кодексу України).

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.2 статті 95 Податкового Кодексу передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Матеріалами справи підтверджується, зокрема, відповідно до довідки про час виникнення податкової заборгованості по платежах до бюджету по ТОВ «Вог рітейл» станом на 27.06.2019 року сума податкового боргу в розмірі 20 194 272,19 грн. виникла 31.01.2019 року.

Позивачем в силу пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України надсилалась податкова вимога форми «Ю» №995-55 від 06 лютого 2019 року, відповідно до якої станом на 05.02.2019 року борг платника податків становить 20 194 272,19 грн.

Судом також встановлено, що із даним адміністративним позовом позивач звернувся лише 09.01.2020 року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем не надано доказів суду про те, який саме борг існує у відповідача станом на момент звернення до суду із вказаним позовом.

Також матеріалами справи не підтверджено чи змінювався податковий борг ТОВ «Вог рітейл» у період з 05.02.2019 року (дата надсилання податкової вимоги) по 06.01.2020 року (дата звернення до суду із даним позовом).

Всі докази, які були додані до позовної заяви, містять підтвердження існування податкового боргу в розмірі 20 194 272,19 грн. за відповідачем станом на 27.06.2019 року.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивачем не доведено в повному обсязі факт існування за відповідачем податкового боргу в розмірі 20 194 272,19 грн. станом на момент звернення до суду, через що відсутні підстави для винесення рішення про стягнення такого боргу.

Згідно із ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Так, у п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального і процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, через що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового, яким в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Разом з тим суд, керуючись вимогами ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якою встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, вважає за необхідне присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС У Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОГ РІТЕЙЛ" судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 28815 (двадцять вісім тисяч вісімсот п`ятнадцять) грн 00 коп.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОГ РІТЕЙЛ" задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року у справі № 140/118/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС У Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОГ РІТЕЙЛ" про стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, що обслуговують такого платника податків відмовити.

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС У Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОГ РІТЕЙЛ" судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 28815 (двадцять вісім тисяч вісімсот п`ятнадцять) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 23.10.2020 року