Справа № 523/11724/19
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2020-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2020 р.м.ОдесаСправа № 523/11724/19
Головуючий в 1 інстанції: Кисельов В.К.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойко А.В. та Шевчук О.А.,

при секретарі Пальоній І.М.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу інспектора - лейтенанта поліції 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області Цибулька Андрія Володимировича на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 12 червня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора - лейтенанта поліції 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області Цибулька Андрія Володимировича, Управління патрульної поліції в Чернігівській області ДПП про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора - лейтенанта поліції 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області Цибулька Андрія Володимировича, Управління патрульної поліції в Чернігівській області ДПП, про скасування постанови серії ЕАВ №1342555 від 19 липня 2019 року.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 12 червня 2020 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 липня 2019 року близько 10 год. 49 хв. водій ОСОБА_2 на автомобільній дорозі в с.Кіпті (Чернігівська область) керував транспортним засобом Acura CL 3.0, державний номерний знак НОМЕР_1 , при цьому, номерний знак на транспортному засобу був закріплений не в установленому місці (під лобовим склом).

Інспектором лейтенантом поліції 1 батальйону роти №3 Управління патрульної поліції в Чернігівській області Цибульком А.В. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення серія ЕАВ №1342555 від 19 липня 2019 року про визнання позивача винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 170,00 грн. у зв`язку з порушенням вимог п.п. 2.9.в) Правил дорожнього руху.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив факт порушення позивачем вимоги п.п.2.9.в) Правил дорожнього руху, однак виходив з того, що з урахуванням малозначимості вчиненого адміністративного правопорушення та відсутності будь-яких наслідків від його скоєння, позивача можливо звільнити від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції помилковими і такими, що не відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, КУпАП та Правилам дорожнього руху, які затверджені постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі Правила).

Так, відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п.8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч.1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила.

В пункті 1.3 ПДР зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 31 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами), передбачено технічний стан транспортних засобів та їх обладнання.

Відповідно до п.2.9 «в» ПДР України забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим у Державтоінспекції, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу,- не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до ч.6 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення Правил відповідними доказами.

Так, в обґрунтування власної правової позиції позивач не заперечував факт знаходження номерного знаку під лобовим склом, однак зазначив, що заводом виробником автомобіля зовсім не передбачено розміщення номерного знаку попереду.

Позивач посилався на приписи п 30.2 ПДР України, де вказано, що «На механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка.» Тобто передбаченого місця для номерного знаку у його транспортному засобі немає.

В свою чергу, "НАЦІОНАЛЬНИЙ СТАНДАРТ УКРАЇНИ ДОРОЖНІЙ ТРАНСПОРТ ЗНАКИ НОМЕРНІ ТРАНСПОРТНИХ ЗАСОБІВ", загальні вимоги Правила застосування ДСТУ 4278:2012 (який діяв на час вчинення правопорушення) установлює типи та основні розміри, вимоги до інформаційного змісту, правила застосування державних номерних знаків для:

- транспортних засобів усіх типів, призначених для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування та які підлягають державній реєстрації і обліку: автомобілів, автобусів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів;

- транспортних засобів Збройних сил України;

- транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вулично- дорожній мережі загального користування: великотоннажних транспортних засобів та інших технологічних транспортних засобів, тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів.

Так, відповідно до розділу 4 даного Стандарту кількість знаків на ДТЗ (дорожніх транспортних засобах) повинна становити, зокрема, на автотранспорті - два знаки.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що якщо ДСТУ 4278:2012 було встановлено обов`язковість встановлення двох знаків, то позивач мав право розмістити державний номерний знак у іншому місці передньої частини автомобіля, проте не під лобовим склом.

Дані висновки суду першої інстанції позивачем не оскаржені, а тому суд апеляційної інстанції, який перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, не може надавати їм оцінку, оскільки вказане визначено ч.1 ст.308 КАС України.

Разом з тим, висновки суду першої інстанції про можливість звільнення позивача від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням з огляду на малозначимість вчиненого адміністративного правопорушення, колегія суддів вважає помилковими, оскільки статтею 22 КУпАП право звільнення від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення законодавцем делеговано перш за все саме органу (посадовій особі), уповноваженому вирішувати справу на його розсуд, натомість в даних спірних правовідносинах відповідач дійшов висновку про неможливість звільнення позивача від адміністративної відповідальності, про що свідчить притягнення до відповідальності.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку саме інспектор лейтенант поліції 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області Цибулько А.В., перебуваючи на місці адміністративного правопорушення, вчинення якого позивачем не оскаржується, з урахуванням загальної обстановки його вчинення, відношення суб`єкта до скоєного ним адміністративного правопорушення, має пріоритетне право на звільнення позивача від адміністративної відповідальності та обмеження усним зауваженням з огляду на малозначимість.

Крім того, відповідно до статті 34 КУпАП обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються:

1) щире розкаяння винного;

2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди;

3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин;

4) вчинення правопорушення неповнолітнім;

5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року.

З матеріалів справи слідує, що жодної з вказаних обставин в даних спірних правовідносин не вбачається, тому колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції щодо існування пом`якшувальних обставин необґрунтованим.

Враховуючи все вищевикладене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 статті 121 КпАП України, водночас, відповідач діяв у межах та у спосіб, які передбачені чинним законодавством України, а постанова про адміністративне правопорушення відповідає вимогам КУпАП, тому не підлягає скасуванню, а позов задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а тому, керуючись пунктом 1 частини 1 статті 317 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, яким адміністративний позов слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд апеляційної інстанції -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу інспектора лейтенанта поліції 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області Цибулька Андрія Володимировича задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 червня 2020 року скасувати.

Прийняти по справі постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора лейтенанта поліції 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області Цибулька Андрія Володимировича, Управління патрульної поліції в Чернігівській області ДПП про скасування постанови залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню.

Повний текст судового рішення виготовлений 22 жовтня 2020 року.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.