Справа № 420/4904/20
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2020-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4904/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року м. Одеса

У залі судових засідань № 18

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

при секретарі судового засідання - Донець В.Р.

за участю сторін:

представника позивача - Вездауцан І.М. представника відповідача - не з`явився

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 13 травня 2020 року №612 о/с, поновлення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції №4 Великомихайлівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди у розмірі 20000 грн.

За цією позовною заявою відкрито загальне позовне провадження у відповідності до ст. 12 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзивів на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив

Протокольною ухвалою суд від 02.10.2020 року судом прийнято до розгляду заяву про зменшення позовних вимог, в якій ОСОБА_1 просить стягнути на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення по день поновлення на роботі та стягнути моральну шкоду у розмірі 20000 грн.

Представник позивача в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Позивач в заяві про зменшення позовних вимог зазначив, що його поновлено на роботі відповідачем самостійно, проте йому не виплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу, а тому позивач просить стягнути середній заробіток з відповідача в судовому порядку та стягнути на його користь моральну шкоду у розмірі 20000 грн.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Відзив на заяву про зменшення позовних вимог поданий відповідачем до суду з порушенням строків, у зв`язку із чим не прийнятий судом.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги позивача та заперечення відповідача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з вересня 2004 року до листопада 2015 року, в органах поліції з листопада 2015 року на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції №4 Великомихайлівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області №612 о/с від 13 травня 2020 року ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про національну поліцію» з 19 травня 2020 року звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) (аркуш справи 18).

Позивач не погодився із зазначеним наказом та звернувся до суду із позовом щодо його скасування.

Під час розгляду цієї справи, Головне управління Національної поліції в Одеській області наказом №1135 о/с від 20.08.2020 року скасувало наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №612 о/с від 13 травня 2020 року в частині звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 інспектора сектору реагування патрульної поліції №4 Великомихайлівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області (аркуш справи 88).

Проте відповідачем не виплачено ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Відповідно до положень ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 233, ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Отже, виходячи з аналізу зазначених норм законодавства, у разі звільнення без законної підстави, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір та при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а враховуючи незаконне звільнення позивача, його поновлення на роботі, він має право на отримання середнього заробітку за період, на який його було позбавлено можливості працювати та отримувати заробітну плату за свою роботу.

Оскільки при поновлення позивача на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції №4 Великомихайлівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, йому не виплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу, у суду є всі підстави для стягнення з відповідача належної до сплати позивачу суми коштів.

Відповідно до п. 2, 4, 8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством не враховуються, зокрема, одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо).

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до наданої Головним управлінням Національної поліції в Одеській області довідки №20 від 23.06.2020 року про доходи позивача за останні 2 місяці перед звільненням (аркуш справи 76), заробітна плата позивача склала 24268,48 грн. (кількість робочих днів згідно графіка роботи у березні 2020 року 31, фактична кількість відпрацьованих робочих днів у березні 2020 року 31; кількість робочих днів згідно графіка роботи у квітні 2020 року 30, фактична кількість відпрацьованих робочих днів у квітні 2020 року 30), тобто, середньоденне грошове забезпечення позивача складає (24268,48 грн. ч 61) 397,84 грн., тобто, заробіток, який підлягає стягненню з відповідача за період з 19 травня 2020 року по 19 серпня 2020 року складає 397,84 х 93 = 36999,12 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягненню з відповідача підлягає середній заробіток позивача за період з 19 травня 2020 року по 19 серпня 2020 року у розмірі 36999,12 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно із ч. 1-3 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Пленум Верховного суду України у Постанові №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначив, що відповідно до ст. 137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження отримання позивачем моральної шкоди в наслідок протиправних дій відповідача, а тому суд вважає, що у задоволенні даних вимог слід відмовити.

Також, суд звертає увагу на те, що в позові взагалі відсутнє обґрунтування моральної шкоди, спричиненої позивачу, розрахунок її суми, тощо.

Представник позивача зазначав під час розгляду справи, що моральна шкода пов`язана з неотриманням позивачем заробітної плати та неможливістю виконання своїх зобов`язань, однак суд звертає увагу на те, що таки стан позивача був не тривалим та судом прийнято рішення про обґрунтованість вимог щодо стягнення середнього заробітку, який позивач не отримував.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а в частині стягнення моральної шкоди позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (вул. Ак. Філатова, 15-А, м. Одеса, 65080, ) про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дня звільнення по день поновлення на роботі, стягнення моральної шкоди у розмірі 20000 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області (вул. Ак. Філатова, 15-А, м. Одеса, 65080, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19 травня 2020 року по 19 серпня 2020 року у розмірі 36999,12 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 12333,04 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений та підписаний 22.10.2020 року.

Суддя Л.І. Свида

.