Справа № 340/2591/20
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2020-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2020 року м. Кропивницький Справа № 340/2591/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

відповідач: Головне управління ДПС у Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 40, )

про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (надалі - ГУ ДПС у Кіровоградській області) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), зобов`язання вчинити певні дії.

Позов ОСОБА_1 мотивовано тим, що ГУ ДПС у Кіровоградській області винесло вимогу №Ф-179193-52 від 15.11.2019 року, якою визначило йому борг (недоїмку) у сумі 5672,52 грн. з єдиного соціального внеску, як особі, що проводить незалежну професійну діяльність адвоката. Позивач не погоджується з цією вимогою, стверджуючи, що він не повинен сплачувати єдиний внесок, оскільки з 01.01.2017 року по 18.06.2020 року не здійснював діяльність як самозайнята особа, позаяк до 28.02.2019 року перебував у трудових відносинах, отримував дохід тільки у вигляді заробітної плати, а з 13.09.2019 року зупинив адвокатську діяльність. Позивач вказує, що у період з 01.01.2017 року по 28.02.2019 року ним було подвійно сплачено єдиний внесок як найманим працівником та адвокатом, що потребує перерахунку та повернення надмірно сплачених грошових коштів єдиного внеску. З цих позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-179193-52 від 15.11.2019 року, якою йому визначено суму боргу зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 5672,52 грн.;

- зобов`язати ГУ ДПС у Кіровоградській області здійснити перерахунок по сплаті єдиного внеску за періоди з 2017 по 2019 роки, повернути надмірно сплачену суму єдиного внеску в розмірі 21036,73 грн.

Ухвалою судді від 27.07.2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Цією ж ухвалою визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду та поновлено цей строк.

Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що позивач як адвокат має обов`язки платника єдиного внеску як особи, що провадить незалежну професійну діяльність. Оскільки він не дотримався обов`язку щодо сплати єдиного внеску у сумі не менше мінімального страхового внеску за І, ІІ та ІІІ квартали 2019 року, контролюючим органом нараховано недоїмку зі сплати єдиного внеску та на підставі облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів сформовано спірну вимогу про сплату боргу (недоїмки). Також представник відповідача стверджувала, що зупинення адвокатської діяльності не є підставою для зняття самозайнятої особи з обліку в органі доходів і зборів в якості платника єдиного внеску. Таке зняття може мати місце виключно у разі припинення особою адвокатської діяльності. З цих підстав представник відповідача просила суд у задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відповідь на відзив, у якій вказав, що у період з 13.09.2019 року по 18.06.2020 року його право на заняття адвокатською діяльністю було зупинено, а наміру припиняти адвокатську діяльність він не має. Також не погоджується з нарахуванням йому недоїмки за І квартал 2019 року, оскільки 19.04.2019 року він сплатив суму 2760 грн. як єдиний внесок на І квартал 2019 року.

Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, надані докази, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.

ОСОБА_1 є адвокатом та провадить свою діяльність на підставі свідоцтва серії КР№26, виданого 01.11.2013 року Радою адвокатів Кіровоградської області. (а.с. 12)

З 05.11.2013 року позивач взятий на облік як платник єдиного внеску за реєстраційним номером 604 за основним видом господарської діяльності - 69.10: діяльність у сфері права. (а.с. 45, 46)

Позивач як платник єдиного внеску - особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, у 2017, 2018, 2019 роках подавав до ГУ ДФС у Кіровоградській області та ГУ ДПС у Кіровоградській області Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (форма №Д5 (щорічна)) за себе. (а.с. 33, 38, 43)

У вересні 2019 року позивач звернувся до Кропивницького управління ГУ ДПС у Кіровоградській області із заявою, у якій просив зупинити нарахування єдиного внеску у зв`язку з зупиненням адвокатської діяльності з 13.09.2019 року. (а.с. 17)

ГУ ДПС у Кіровоградській області відповідно до статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" сформовано вимогу №Ф-179193-52 від 15.11.2019 року про сплату боргу (недоїмки), якою повідомлено ОСОБА_1 , що станом на 13.01.2020 року за даними інформаційної системи органу доходів і зборів його заборгованість зі сплати єдиного внеску становить 5672, 52 грн. недоїмки. (а.с. 15)

Вказану вимогу надіслано позивачу поштою за адресою АДРЕСА_2 . Поштове відправлення повернуто до Кропивницького управління ГУ ДПС у Кіровоградській області через неможливість вручення, оскільки місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с. 86)

Кропивницьким управлінням ГУ ДПС у Кіровоградській області у лютому 2020 року вимогу №Ф-179193-52 від 15.11.2019 року надіслано до Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) як таку, що узгоджена 13.01.2020 року, та державним виконавцем 27.02.2020 року відкрито виконавче провадження №61367697 з її примусового виконання. (а.с. 16)

Позивач стверджує, що про наявність спірної вимоги та її примусове виконання органом державної виконавчої служби йому стало відомо у червні 2020 року, коли він дізнався від працівників ГУ ПФУ в Кіровоградській області про відрахування з його пенсії. Копію спірної вимоги він отримав у Фортечному відділі державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження №61367697. (а.с. 13) Після цього він звернувся до Кропивницького управління ГУ ДПС у Кіровоградській області із заявами про надання інформації та копій документів, які стали підставою для винесення вимоги, а також інформації про розмір нарахованого та сплаченого ним та його роботодавцем єдиного внеску у 2017 - 2019 роках. (а.с. 21, 24)

Отримавши відповіді від 06.07.2020 року, від 09.07.2020 року, та не погоджуючись з наданими розрахунками, позивач 10.07.2020 року звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VI від 08.07.2010 року (надалі - Закон №2464-VI, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статті 2 Закону №2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

У статті 4 Закону №2464-VI наведений перелік платників єдиного внеску.

Так, згідно з пунктом 5 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону №2464-VI облік осіб, зазначених у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - учасниками накопичувальної пенсійної системи), - з національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом.

Взяття на облік осіб, зазначених у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Відповідно до частини 2 статті 5 Закону №2464-VI взяття на облік платників єдиного внеску, зазначених у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів з внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб.

Частиною 3 статті 5 Закону №2464-VI передбачено, що платникам єдиного внеску, зазначеним у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, за погодженням з Пенсійним фондом безоплатно надсилається повідомлення про взяття їх на облік.

Відповідно до частин 2, 3 статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний: 1) своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; 2) вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; 4) подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Обов`язки, передбачені частиною другою цієї статті, поширюються на платників, зазначених у пунктах 1, 4, 5, 5-1 та 16 частини першої статті 4 цього Закону.

Пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI (у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 року №1774-VIII), який набрав чинності з 01.01.2017 року) передбачено, що єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI (у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року №2148-VIII, чинній з 01.01.2018 року) єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Частиною 4 статті 8 Закону №2464-VI передбачено, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до частини 5 статті 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

Порядок обчислення і сплати єдиного внеску визначений у статті 9 Закону №2464-VI.

Відповідно до частин 2, 3, 4, 5 статті 9 Закону №2464-VI обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску за минулі періоди, крім випадків сплати єдиного внеску згідно з частиною п`ятою статті 10 цього Закону, здійснюється виходячи з розміру єдиного внеску, що діяв на день нарахування (обчислення, визначення) заробітної плати (доходу), на яку відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

Згідно з абзацом 4 частини 8 статті 9 Закону №2464-VI (у редакції, яка діяла до 01.01.2018 року) платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року.

Згідно ж з абзацом 3 частини 8 статті 9 Закону №2464-VI (у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року №2148-VIII, чинній з 01.01.2018 року) платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до абзацу 5 частини 8 статті 9 Закону №2464-VI періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік.

Частиною 11 статті 9 Закону №2464-VI установлено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини 12 статті 9 Закону №2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Як визначено пунктами 5, 6 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI:

- мінімальний страховий внесок - це сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця;

- недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Місячний розмір мінімальної заробітної плати відповідно до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" у 2017 році становив 3200 грн., відповідно до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" у 2018 році - 3723 грн., відповідно до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" у 2019 році - 4173 грн.

Враховуючи ставку, визначену частиною 5 статті 8 Закону №2464-VI у розмірі 22 %, мінімальний страховий внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону (зокрема, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність), у 2017 році складав 704 грн. (3200 грн. х 22 %) у місяць, у 2018 році - 819,06 грн. (3723 грн. х 22 %) у місяць, у 2019 році - 918,06 грн. (4173 грн. х 22%) у місяць. Такі платники зобов`язані були сплатити єдиний внесок за 2017 рік до 01.05.2018 року, а у 2018 та 2019 роках - щоквартально, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Статтею 25 Закону №2464-VI передбачені заходи впливу та стягнення.

Відповідно до частин 2, 3, 4 статті 25 Закону №2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Згідно до частинами 5, 6 статті 25 Закону №2464-VI вимога органу доходів і зборів про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

За рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Наказом Міністерства доходів і зборів України №449 від 20.04.2015 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 року за №508/26953, затверджено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 4 розділу VІ цієї Інструкції до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов`язані самостійно обчислити ці внески, відобразити у звітності, що подається платником до органів доходів і зборів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції. У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи або його відокремленого підрозділу, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

Відповідач стверджує, що позивач як адвокат у 2017 - 2019 роках належав до кола платників єдиного внеску, передбачених пунктом 5 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI, та повинен сплачувати єдиний внесок як особа, що провадить незалежну професійну діяльність. Всупереч обов`язків платника єдиного внеску, позивач не нарахував та не сплатив у встановлений строк єдиний внесок у розмірі мінімального страхового внеску за І квартал 2019 року у розмірі 2754,18 грн. (819, 06 грн. х 3 міс.), за ІІ квартал 2019 року у розмірі 2754,18 грн. (819, 06 грн. х 3 міс.), за ІІІ квартал 2019 року у розмірі 2754,18 грн. (819, 06 грн. х 3 міс.). У зв`язку з цим ГУ ДПС у Кіровоградській області на підставі облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів сформувало спірну вимогу №Ф-179193-52 від 15.11.2019 року про сплату недоїмки та надіслало її позивачу.

Позивач заперечує свій обов`язок нараховувати та сплачувати єдиний внесок у 2017 - 2019 роках, посилаючись на те, що з у цей період він був найманим працівником і єдиний соціальний внесок за нього як за застраховану особу сплачував роботодавець, а з 13.09.2019 року він зупинив адвокатську діяльність.

Судом установлено, що у період з 18.02.2013 року по 28.02.2019 року позивач був працевлаштований в ПП "Юридична агенція "Прецедент" на посаді директора цього підприємства, що підтверджується записами у його трудовій книжці. (а.с. 28)

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Статтею 13 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Пункт 14.1.195 пункту 14.1 статті 14 ПК України дає визначення поняттю "працівник" - це фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.

Суд зазначає, що у розумінні Закону №2464-VI особи, які провадять незалежну професійну діяльність (самозайняті особи), та роботодавці щодо працівників розглядаються як окремі платники єдиного внеску.

Так, згідно з пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

За визначеннями, наведеним у пунктах 3, 10 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI, застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї права на здійснення незалежної професійної діяльності, яку особа фактично не здійснює, Законом №2464-VI не врегульовано.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що платниками єдиного соціального внеску є самозайняті особи, зокрема, адвокати, які здійснюють адвокатську діяльність індивідуально. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності індивідуально та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Таке застосування норм Закону №2464-VI відповідає правовій позиції, висловленій Верховим Судом у постанові від 27.11.2019 року (справа №160/3114/199). У цій постанові сформульовано правовий висновок, відповідно до якого особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем. Інше тлумачення норм Закону №2464-V щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДФС і мають свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, та які одночасно перебувають у трудових відносинах в межах цієї діяльності, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Як вбачається з наданих позивачем індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5, упродовж 2017, 2018 років та у січні - лютому 2019 роках роботодавцем - страхувальником ПП "Юридична агенція "Прецедент" (з 19.08.2019 року змінило найменування на ПП "Юріонс") за позивача як за застраховану особу нараховувався та сплачувався єдиний внесок. (а.с. 29)

Доказів отримання позивачем у цей період доходів від провадження адвокатської діяльності індивідуально суду не надано.

Відтак, суд вважає, що оскільки позивач у ці періоди був найманим працівником та застрахованою особою у розумінні Закону №2464-VI і єдиний внесок за нього в період його працевлаштування щомісяця нараховував та сплачував роботодавець у розмірі не менше мінімального, тому за відсутності доказів здійснення позивачем адвокатської діяльності індивідуально з отриманням відповідного доходу від такої діяльності у цей період, він не мав обов`язку по сплаті єдиного внеску ще і як особа, що провадить незалежну професійну діяльність, у розмірі мінімального страхового внеску.

Крім того, як вбачається з витягу з Єдиного реєстру адвокатів України, право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_1 було зупинено з 13.09.2019 року згідно з пунктом 1 частини 1 статті 31 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" на підставі заяви адвоката. (а.с. 20) Право на заняття адвокатською діяльністю поновлено згідно з пунктом 1 частини 4 статті 31 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" з 18.06.2020 року на підставі заяви адвоката. (а.с. 85)

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності.

Пунктом 1 частини 3 статті 31 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, - з дня подання раді адвокатів регіону за адресою робочого місця адвоката відповідної заяви адвоката

Право на заняття адвокатською діяльністю поновлюється у разі зупинення права з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, - з дня, наступного за днем отримання радою адвокатів регіону заяви адвоката про поновлення права на заняття адвокатською діяльністю (пункт 1 частини 4 статті 31 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до частин 5, 6 статті 31 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" протягом строку зупинення права на заняття адвокатською діяльністю адвокат не має права її здійснювати. Такий адвокат також не може брати участь у роботі органів адвокатського самоврядування, крім випадків, коли таке право зупинено у зв`язку з призначенням особи на посаду до органу державної влади з`їздом адвокатів України.

Відомості про зупинення права на заняття адвокатською діяльністю вносяться до Єдиного реєстру адвокатів України.

Як передбачено абзацом 9 підпункту 1 пункту 6.7 Порядку обліку платників податків і зборів, який затверджено наказом Міністерства фінансів України 09.11.2011року №1588, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.05.2014 року за №503/25280, якщо адвокат або судовий експерт провадить незалежну професійну діяльність індивідуально (не в складі державної спеціалізованої установи чи іншої юридичної особи) не з дати видачі відповідного свідоцтва, то для підтвердження періодів, протягом яких незалежна професійна діяльність не провадилась, подається документ відповідного уповноваженого органу чи витяг з реєстру, яким забезпечується реєстрація незалежної професійної діяльності, із зазначенням дат зупинення та поновлення права на заняття незалежною професійною діяльністю або дат зміни організаційної форми відповідної діяльності.

Тож зупинення з 13.09.2019 року до 18.06.2020 року права позивача на заняття адвокатською діяльністю свідчить, що у цей період він не мав права на провадження такої діяльності, а відтак - не міг отримувати доходу від такої діяльності.

Судом установлено, що спірна вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-179193-52 від 15.11.2019 року сформована на підставі облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів, з огляду на те, що станом на 31.10.2019 року в інтегрованій картці платника єдиного внеску (самозайнятої особи), обліковувалася недоїмка зі сплати єдиного внеску у розмірі 5672,52 грн.

Суд, з`ясовуючи обставини виникнення недоїмки, за даними інтегрованої картки платника, заведеної в ГУ ДПС у Кіровоградській області щодо позивача, установив, що ця недоїмка виникла у 2019 році. Так, станом на 01.01.2019 року в ІКП обліковувалася недоїмка у сумі 169, 98 грн., яка виникла у минулих періодах. Вже 21.01.2019 року податковим органом в ІКП нараховано єдиний внесок за ІУ квартал 2018 року у сумі 2457, 18 грн. (по строку сплати до 21.01.2019 року), що призвело до зростання недоїмки до 2627, 16 грн. Позивач платіжним дорученням від 22.02.2019 року перерахував суму 2457, 18 грн. Вказані кошти були зараховані в рахунок сплати недоїмки у порядку календарної черговості її виникнення, внаслідок чого недоїмка 22.02.2019 року зменшилася до 169, 98 грн. Згодом позивач платіжним дорученням від 19.04.2019 року сплатив ще 2760 грн. За рахунок цих коштів було погашено недоїмку у сумі 169, 98 грн., натомість виникла переплата у сумі 2590, 02 грн. Того ж дня 19.04.2019 року податковим органом в ІКП нараховано єдиний внесок за І квартал 2019 року у сумі 2754, 18 грн. (по строку сплати до 19.04.2019 року), який частково погашений за рахунок переплати у сумі 2590, 02 грн. Залишок недоїмки станом на 19.04.2019 року склав 164, 16 грн. Після цього позивач не сплачував єдиний внесок. Згодом податковий орган самостійно нарахував в ІКП єдиний внесок за ІІ квартал 2019 року у сумі 2754, 18 грн. (по строку сплати до 19.07.2019 року) та за ІІІ квартал 2019 року у сумі 2754, 18 грн. (по строку сплати до 21.10.2019 року). Таким чином, станом на 21.10.2019 року недоїмка стягнула 5672,52 грн. (а.с. 88 - 100)

Отже до спірної вимоги №Ф-179193-52 від 15.11.2019 року включено суми недоїмки, нараховані відповідачем за І квартал 2019 року - у сумі 164, 16 грн., яка залишилася непогашеною позивачем, за ІІ квартал 2019 року - у сумі 2754, 18 грн., за ІІІ квартал 2019 року - у сумі 2754, 18 грн.

Однак, як установив суд, у І кварталі 2019 року (у період з 01.01.2019 року по 28.02.2019 року) позивач був застрахованою особою і платником єдиного внеску за нього був його роботодавець, а у ІІІ кварталі 2019 року (з 13.09.2019 року по 30.09.2019 року) позивач зупинив адвокатську діяльність. Відповідач не довів, що у ці періоди позивач провадив незалежну професійну діяльність та мав обов`язок зі сплати єдиного внеску як самозайнята особа.

У ході судового розгляду справи відповідач не надав обґрунтованого розрахунку суми єдиного внеску, яку повинен був сплатити позивач за період з 01.03.2019 року до 13.09.2019 року. Тож суд не має можливості виокремити з суми недоїмки, визначеної у спірній вимозі №Ф-179193-52 від 15.11.2019 року, суми які підлягають нарахуванню позивачу як самозайнятій особі, що провадить незалежну професійну діяльність, за ці періоди.

Відтак суд вважає, що ця вимога підлягає скасуванню у повному обсязі, як рішення суб`єкта владних повноважень, що є необґрунтованим. Тож у цій частині вимог позов слід задовольнити.

Вирішуючи позовну вимогу про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок по сплаті єдиного внеску за періоди з 2017 по 2019 роки та повернути надмірно сплачену суму єдиного внеску, суд прийшов до таких висновків.

Як вбачається з інтегрованої картки платника єдиного внеску (самозайнятої особи), заведеної в ГУ ДПС у Кіровоградській області щодо позивача, у ній відображено сплату (погашення) єдиного внеску на загальну суму 21036, 72 грн., а саме 18.04.2018 року - 8448 грн., 18.04.2018 року - 2457, 18 грн., 20.07.2018 року - 2457, 18 грн., 29.11.2018 року - 2457, 18 грн., 22.02.2019 року - 2457, 18 грн., 19.04.2019 року - 2760 грн. (а.с. 88 - 103)

Сплата цих коштів також підтверджується інформацією Кропивницького управління ГУ ДПС у Кіровоградській області від 09.07.2020 року, наданою позивачу за його запит. (а.с. 25)

Суд установив, що ці кошти самостійно сплачені позивачем на підставі поданих ним Звітів форми №Д5 як єдиний внесок за 2017 рік, за І, ІІ, ІІІ, ІУ квартали 2018 року та за І квартал 2019 року.

Саме щодо цих коштів позивач висуває вимогу про зобов`язання ГУ ДПС у Кіровоградській області повернути їх йому, як надмірно сплачену суму єдиного внеску, здійснивши перерахунок по сплаті єдиного внеску за періоди з 2017 по 2019 роки.

Частиною 13 статті 9 Закону №2464-VI передбачено, що суми помилково сплаченого єдиного внеску зараховуються в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску або повертаються платникам у порядку і строки, визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з частиною 2 статті 11 Закону №2464-VI із страховими коштами, акумульованими на рахунках податкових органів, здійснюються такі операції: 2) повернення платникам єдиного внеску надміру або помилково сплачених сум; 3) повернення безпідставно стягнених сум єдиного внеску (абзац другий частини третьої статті 26 цього Закону).

Наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016 року №6, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.02.2016 року за №193/28323, затверджено Порядок зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів (надалі - Порядок №6).

Цей Порядок розроблено відповідно до статей 9 та 11 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та визначає процедуру зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) або повернення платникам, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (далі - Платник), надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску (далі - Кошти).

Відповідно до пунктів 5, 6 Порядку №6 повернення Коштів здійснюється у випадках: 1) надмірної або помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на відповідний рахунок 3719; 2) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на невідповідний рахунок 3719; 3) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на рахунок з обліку доходів бюджету; 4) помилкової сплати податкових зобов`язань з податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій та пені, передбачених Податковим кодексом України, на рахунок 3719.

Повернення Коштів здійснюється на підставі заяви Платника про таке повернення (далі - Заява).

Згідно з пунктами 7, 10 Порядку №6 у разі надходження Заяви про повернення Коштів з рахунку 3719 підрозділ органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, у строк не більше ніж десять робочих днів з дати реєстрації Заяви проводить перевірку наданої Платником інформації.

У разі відмови в задоволенні Заяви про повернення Коштів з рахунку 3719 Платнику єдиного внеску підрозділом органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, надається повідомлення за підписом посадової особи із зазначенням причин відмови.

У разі задоволення Заяви про повернення Коштів з рахунку 3719 підрозділ органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, передає Заяву з відміткою про підтвердження повернення Коштів до підрозділу органу доходів і зборів, відповідального за ведення обліку платежів та складання звітності.

Повернення Платникам Коштів здійснюється підрозділом органу доходів і зборів, відповідальним за ведення фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку, нижчого рівня за рахунок поточних надходжень на рахунок 3719, на який сплачено Кошти, що повертаються.

Як встановлено судом, позивач не звертався до ГУ ДПС у Кіровоградській області у встановленому порядку із заявою про повернення надміру/помилково сплаченого єдиного внеску, а рішення з цього питання відповідачем не приймалося.

Тож оскільки спір щодо права позивача на повернення 21036,73 грн. надмірно/помилкового сплачених платежів відсутній, а позивачем не доведено порушення його прав у цій частині з боку відповідача, тому суд не вбачає підстав для задоволення цієї позовної вимоги, яка є передчасною.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при зверненні до суду з цим позовом, у якому об`єднав позовні вимоги майнового та немайнового характеру, сплатив судовий збір у загальній сумі 1681, 60 грн. (а.с. 9, 10)

З огляду на часткове задоволення позову, а саме задоволення позовної вимоги майнового характеру, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути здійснені ним витрати, понесені на оплату цієї вимоги, що становить 840,80 грн.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (25006, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 55, ) задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Кіровоградській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-179193-52 від 15.11.2019 року, надіслану ОСОБА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору у розмірі 840, 80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. Черниш