Справа № 300/2046/20
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2020 р. Справа № 300/2046/20

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Боршовського Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Хорта А.Р.,

представника позивача Колосовської С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області

до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ)

про визнання неправомірними дій та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 31.07.2020.

Виклад позицій сторін та процесуальні дії в справі.

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (далі - відповідач), в якому просить суд: визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Пищ М.С. щодо винесення постанови від 31.07.2020 ВП № 58802703 про стягнення виконавчого збору; скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Пищ М.С. від 31.07.2020 ВП № 58802703 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області виконавчого збору в розмірі 16692,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 31.07.2020 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Пищ М.С., всупереч вимог статтей 27, 40, 42, 63 Закону України "Про виконавче провадження", прийнято постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 16692,00 грн. у виконавчому провадженні № 58802703 з виконання виконавчого листа № 0940/1877/18, виданого 22.03.2019 Івано-Франківським окружним адміністративним судом. В обґрунтування протиправності зазначеної постанови від 31.07.2020 про стягнення виконавчого збору, позивач вказав на те, що підставою для стягнення виконавчого збору є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення. В даному випадку державним виконавцем не вчинено жодних заходів з примусового виконання виконавчого листа № 0940/1877/18, а тому відсутні підстави для стягнення виконавчого збору. Окрім цього, виконавче провадження № 58802703 відкрито 08.04.2019 після того як відповідно до пункту 15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 позивачем в добровільному порядку проведено нарахування та поставлено на облік борг за травень-червень та жовтень 2018 року в загальній сумі 7271,82 грн. за пенсійною справою ОСОБА_1 та вжито всіх заходів щодо виплати даного боргу. Представник позивача зазначив, що сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником у встановлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання. Зважаючи на те, що позивачем добровільно виконано вимоги виконавчого листа № 0940/1877/18 від 22.03.2019, а державним виконавцем не вчинено дій, спрямованих на його примусове виконання, позивач просить суд скасувати постанову від 31.07.2020 ВП № 58802703 про стягнення виконавчого збору в розмірі 16692,00 грн.

Ухвалою суду від 25.08.2020 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано строк для усунення недоліків. Позивач у вказаний в ухвалі строк усунув недоліки.

08.09.2020 Івано-Франківським окружним адміністративним судом відкрито провадження в цій адміністративній справі.

17.09.2020 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло клопотання Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 17.09.2020 № 03.1-27/2460 про розгляд справи без участі представника відповідача. В зазначеному клопотання представник Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) заперечив проти задоволення позову, посилаючись на те, що державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови діяв в межах повноважень, наданих Законом України «Про виконавче провадження». Також 17.09.2020 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду представник відповідача надав копії матеріалів виконавчого провадження № 58802703.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 113).

Суд постановив здійснити розгляд справи за відсутності представника позивача в цьому судовому засіданні.

Обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.11.2018 у справі № 0940/1897/18 визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську щодо припинення нарахування та виплати пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.05.2018 до 01.07.2018 та в жовтні 2018 року та зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком за період з 01.05.2018 до 01.07.2018 та в жовтні 2018 року.

22.03.2019 на виконання вищевказаного рішення від 20.11.2018 Івано-Франківський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист № 0940/1897/18 про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком за період з 01.05.2018 до 01.07.2018 та в жовтні 2018 року.

08.04.2019 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Пищ М.С. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 58802703 з виконання виконавчого листа № 0940/1897/18, виданого 22.03.2019 Івано-Франківським окружним адміністративним судом. Відповідно до пункту 2 вказаної постанови зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Згідно пункту 3 постанови від 08.04.2019 визначено стягнути з боржника виконавчий збір в розмірі 16692,00 грн.

Листом від 08.04.2019 № 520 Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повідомив Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про відкриття виконавчого провадження та направив копію постанови від 08.04.2019 року ВП № 58802703.

16.04.2019 Управління Пенсійного Фонду України в м. Івано-Франківську повідомило відповідача про те, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.11.2018 в справі № 0940/1897/18 здійснено нарахування заборгованості з виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01.05.2018 до 01.07.2018 та в жовтні 2018 року. До вказаного листа долучено копію розпорядження від 01.04.2019 про донарахування ОСОБА_1 невиплаченої пенсії з 01.05.2018 щомісячно в розмірі 2423,94 грн.

18.04.2019 позивач направив до Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України запит № 6082/03 про проведення додаткової перевірки в системі «Аркан» щодо відсутності підстав для припинення виплати пенсії ОСОБА_1 та просив надати дозвіл на виплату сум боргу за минулий час на виконання судового рішення пенсіонеру, яка є внутрішньо переміщеною особою (а.с. 13).

Пенсійний фонд України листом № 2800-030202-9/8464 від 17.03.2020 надав позивачу дозвіл на виплату ОСОБА_1 коштів за травень, червень та жовтень 2018 (а.с. 11).

Головним управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в квітні 2020 проведено виплату ОСОБА_1 пенсії за віком за період з 01.05.2018 до 01.07.2018 та в жовтні 2018 в розмірі 7271,82 грн., про що надано довідку № 766 від 13.08.2020 (а.с. 12).

10.06.2020 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Пищ М.С. направлено до Управління Пенсійного фонду України вимогу державного виконавця № 03.1-27/1779, згідно якої зобов`язано надати відповідачу належним чином завірену копію документів, що підтверджують виконання рішення в повному обсязі.

22.06.2020 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом № 0900-0406-8/10809 повідомило відповідача про виплату пенсії ОСОБА_1 в сумі 7271,82 грн. здійснено в квітні 2020 року та просило прийняти постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним виконанням рішення суду, до якої долучило довідку № 584 від 16.06.2020 (а.с. 53-55).

Згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 13.08.2020 № 766 виплата пенсії в сумі 7271,82 грн. за період з 01.05.2018 по 31.10.2018 проведена ОСОБА_1 в квітні 2020 року (а.с. 12).

31.07.2020 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Пищ М.С. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 58802703, оскільки боржником рішення суду виконано в повному обсязі.

Листом від 31.07.2020 № 03.1-27/2236 головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Пищ М.С. надіслав позивачу постанову про закінчення виконавчого провадження від 31.07.2020 (а.с. 9).

Також 31.07.2020 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Пищ М.С. прийнято постанову про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області виконавчого збору в розмірі 16692,00 грн. у виконавчому провадженні № 58802703 (а.с. 10).

Листом від 31.07.2020 № 03.1-27/2234 головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Пищ М.С. надіслав позивачу постанову про стягнення виконавчого збору від 31.07.2020 (а.с. 9).

Вважаючи дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Пищ М.С. щодо винесення постанови від 31.07.2020 ВП № 58802703 про стягнення виконавчого збору неправомірними, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області звернулось з цим позовом до суду, в якому просить скасувати зазначену постанову від 31.07.2020 ВП № 58802703 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області виконавчого збору в розмірі 16692,00 грн.

Норми права, якими керувався суд, та мотиви їх застосування.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII, Закон України "Про виконавче провадження").

Так, згідно статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статі 5 Закону № 1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 5 статті 26 Закону № 1404-VIII перердбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з статтею 27 Закону України "Про виконавче провадження":

1. Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України (частина 1).

2. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів (частина друга статті 27 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2475-VIII від 03.07.2018).

3. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

4. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (абзац 1 частини 4).

5. Виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню (пункт 1 частини п`ятої статті 27 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2475-VIII від 03.07.2018);

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

9. Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною 3 статті 40 Закон № 1404-VIII визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

У справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, пункти 39, 40 рішення від 10 лютого 2010 року, Європейський суд з прав людини вказав, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини першої статті 1, лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено

такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним (див. рішення у справі "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy) [GC], N 33202/96, п. 107,

ECHR 2000-I). Вимога законності, яка випливає з Конвенції ( 995_004 ), означає вимогу дотримання відповідних положень національного закону і принципу верховенства права (див. рішення у справі "Ентрік проти Франції" (Hentrich v. France) від 22 вересня 1994 року, серія A, N 296-A, сс. 19-20, п. 42). Хоча проблему відносно тлумачення національного законодавства мають вирішувати передусім національні органи влади, зокрема суди, завдання Суду полягає в тому, щоб з`ясувати, чи не суперечить результат такого тлумачення положенням Конвенції (див. рішення у справі "Кушоґлу проти Болгарії" (Kushoglu v. Bulgaria), N 48191/99, п. 50, від 10 травня 2007 року)…

Оцінка аргументів сторін. Висновки суду.

Отже, як встановлено судом на виконанні відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебував виконавчий лист Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.03.2019 № 0940/1897/18 про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком за період з 01.05.2018 до 01.07.2018 та в жовтні 2018 року.

Державним виконавцем одночасно з відкриттям виконавчого провадження № 58802703 з виконання виконавчого листа № 0940/1897/18 визначено стягнути з боржника виконавчий збір в розмірі 16692,00 грн. Суд вважає, що таке рішення державного виконавця відповідає вимогам частин 3, 4 статті 27 Закону № 1404-VIII.

В подальшому виконавче провадження № 58802703 було закінчено постановою від 31.07.2020 в зв`язку з виконанням рішення суду в повному обсязі згідно повідомлення позивача на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 № 58802703.

Окрім цього, 31.07.2020 державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 16692 грн.

Суд не може погодитися з доводами представника позивача про те, що в державного виконавця станом на 31.07.2020 не було правових підстав для стягнення виконавчого збору, оскільки згідно з частини 9 статті 27 Закону № 1404-VIII, виконавчий збір не стягується в разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, що в даному випадку мало місце.

Суд вважає, що норма частини 9 статті 27 Закону № 1404-VIII підлягає застосуванню в системному зв`язку з нормою частини 3 статті 40 вказаного Закону. В даному випадку при такому застосуванні вказаних норм можна дійти висновку про те, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, однак лише за умови, що рішення суду, яке перебуває на примусовому виконанні, було виконано боржником до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

При цьому суд не може погодитися з доводами позивача про те, що добровільне виконання рішення суду згідно виконавчого листа № 0940/1897/18 відбулося до відкриття виконавчого провадження.

Так, як встановлено судом, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.11.2018 у справі № 0940/1897/18/18 було зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком за період з 01.05.2018 до 01.07.2018 та в жовтні 2018 року. Суд погоджується з доводами позивача в тій частині, що пенсійним органом до відкриття виконавчого провадження до виконанню вказаного судового рішення здійснено нарахування ОСОБА_1 невиплаченої пенсії за віком за період з 01.05.2018 до 01.07.2018 та в жовтні 2018 року, що стверджується розпорядженням від 01.04.2019. Однак, на переконання суду, повне виконання рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.11.2018 у справі № 0940/1897/18/18 відбулося лише в квітні 2020, коли ОСОБА_1 виплачено нараховану пенсію за віком за період з 01.05.2018 до 01.07.2018 та в жовтні 2018 року в розмірі 7271,82 грн., що підтверджується довідкою самого позивача за № 584 від 16.06.2020.

Суд не бере до уваги посилання позивача щодо виконання ним рішення суду відбувалося з дотриманням вимог Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 365 від 08.06.2016, постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05.11.2014 № 637, оскільки дотримання позивачем встановлених вказаними підзаконними нормативно-правовими актами процедур не спростовує того факту, що остаточно рішення суду від 20.11.2018 у справі № 0940/1897/18/18, виконавче провадження за яким відкрито 08.04.2019, було виконано позивачем - боржником у згаданому виконавчого провадженні лише в квітні 2020.

Також суд не може погодитися з доводами позивача з посиланням на норми статей 5, 26, 3 Закону України "Про виконавче провадження" про те, що обов`язковими умовами для стягнення виконавчого збору, є фактичне виконання судового рішення та вжиття виконавцем заходів примусового виконання рішень. Суд вважає їх помилковими, оскільки виходячи положень вказаного Закону законодавець не пов`язує дії державного виконавця, які б свідчили про реалізацію заходів примусового виконання рішення, передбачених статтею 10 Закону України "Про виконавче провадження", з підставою для стягнення виконавчого збору. Такою підставою, з огляду на зміст частин 1, 4, 9 статті 27, частини 3 статті 40 Закону України "Про виконавче провадження", є лише факти: відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення; не виконання рішення суду в повному обсязі до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження; несплата боржником виконавчого збору на час закінчення виконавчого провадження.

Встановлений частиною 6 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" строк 10 робочих днів для виконання боржником рішення не пов`язаний з стягненням виконавчого збору. Натомість не дотримання такого строку виконання рішення є підставою для накладення на боржника штрафу, тобто притягнення до передбаченої законом відповідальності.

Суд звертає увагу на те, що виконання боржником рішення суду в добровільному порядку можливе лише до відкриття виконавчого провадження, оскільки початок примусового виконання рішення пов`язаний саме з відкриттям виконавчого провадження.

При цьому, є помилковим посилання позивача на необхідність застосування судом правових позиції, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 у справі № 2540/3203/18, постановах Верховного Суду від 16.04.2020 у справі № 260/1261/18, від 16.04.2020 у справі № 640/8425/19, оскільки обставини в даних справах і цій адміністративній справі є відмінними. Так, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 у справі № 2540/3203/18, постанові Верховного Суду від 16.04.2020 у справі № 260/1261/18 йшлося про стягнення виконавчого збору за виконання рішення суду майнового характеру за умови повернення виконавчого листа за заявою стягувача на підставі Закону № 1404-VIII, до внесення змін Законом № 2475-VIII від 03.07.2018. В постанові від 16.04.2020 у справі № 640/8425/19 предметом оскарження була постанова приватного виконавця про стягнення основної винагороди.

Також позивачем не доведено суду належними та достатніми доказами підстав для не стягнення з позивача виконавчого бору на підставі пункту 3 частини 5 статті 27 Закону № 1404-VIII.

За таких обставин у державного виконавця були правові підстави, передбачені частиною 9 статті 27, частиною 3 статті 40 Закону № 1404-VIII, для винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору.

В той же час суд вважає за необхідне врахувати при прийнятті рішення й інші обставини, які на думку суду мають значення для правильного вирішення справи.

Суд погоджуючись з тим, що державний виконавець при винесенні постанови від 31.07.2020 про стягнення з позивача виконавчого збору у виконавчому провадженні № 58802703 діяв відповідно до вимог Закону № 1404-VIII, водночас вважає, що така постанова за обставин цієї справи є непропорційною. Суд вважає, що в даному випадку стягнення з позивача 16692 грн. судового збору порушує баланс між негативними наслідками для прав позивача та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Є неспірним той факт, що метою прийняття спірної постанови є забезпечення безумовного виконання судового рішення в примусовому порядку боржником для забезпечення обов`язковості рішення суду та стимулювання боржників до виконання рішення суду в добровільному порядку. Виконанням такої мети забезпечуються як загальні інтереси суспільства, так і конкретного стягувача за судовим рішенням. Водночас суд врахував, з огляду на зміст та склад сторін цього позову, й те, що стягнення з позивача як боржника в дохід державного бюджету виконавчого збору в розмірі 16692 грн. також зачіпатиме суспільний інтерес й з того боку, що вказані кошти могли б піти на виплату пенсій застрахованим особам.

Суд врахував, що позивач є державним органом, а тому не вчасне виконання ним рішення суду не додає авторитету державній владі перед її громадянами. В той же час не заперечним є той факт, що позивач при вчиненні своїх дій зобов`язаний керуватися нормами законодавства, які регламентують його діяльність, в тому числі й відповідними підзаконними актами. Судом встановлено, що виконання судового рішення щодо нарахування невиплаченої пенсії ОСОБА_1 було здійснено пенсійним органом добровільно до відкриття виконавчого провадження. Суд пам`ятає, що позивач в своїх поясненнях зазначав про те, що з згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05.11.2014 № 637, зі змінами згідно постанови від 21.08.2019, невиплачені суми пенсії стягувачу були обліковані для виплати у встановленому урядом порядку. Судом враховано, що на запит від 18.04.2019, вчиненим на виконання вимог Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365, позивач отримав дозвіл від Пенсійного Фонду України на виплату коштів в погашення боргу перед ОСОБА_1 за рішенням суду лише 17.03.2020, лист за № 2800-030202-9/8464. В квітні 2020 позивач виплатив ОСОБА_1 пенсію за віком за період з 01.05.2018 до 01.07.2018 та жовтень 2018, в розмірі 7271,82 грн.

Також судом враховано, що позивач має компенсувати стягувачу втрату доходу в зв`язку з неотримання вказаних сум пенсії відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

За таких обставин суд вважає, що стягнення з позивача в Державний бюджет 16692 грн. виконавчого збору за рахунок коштів позивача, яких було б достатньо для виплати вказаним пенсійним органом майже 10 мінімальних пенсій, буде непропорційним суспільному інтересу. Суд вважає, що з огляду на те, що сума виплати пенсії по рішенню суду від 20.11.2018 у справі № 0940/1897/18 становить 7271,82 грн., то буде справедливим стягнення з відповідача виконавчого збору в розмірі 10% від суми, що сплачена позивачем на виконання рішення суду, що становитиме 727 грн. (10% від 7271,82 грн.).

Щодо позовної вимоги про визнання неправомірними дії державного виконавця щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 31.07.2020 року у ВП № 59756886, то суд звертає увагу на таке.

Як було зазначено судом вище, термін "виконавче провадження", який визначений в статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", включає в себе не лише дії органів, але й осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів. Частиною 1 статті 5 вказаного Закону передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців,

В свою чергу, частиною 2 статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Зважаючи на зміст даного адміністративного позову, позивач оскаржує дії головного державного виконавця про винесення постанови про стягнення виконавчого збору та просить суд скасувати зазначену постанову від 31.07.2020 року. Суд зазначає, що в даному випадку дії державного виконавця полягають у прийнятті оскаржуваної постанови. Факт визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 31.07.2020 року включає в себе і факт визнання протиправними дій державного виконавця щодо прийняття цієї постанови, оскільки такі дії є складовою процедури прийняття рішень державним виконавцем. Таким чином, де-юре вимога про визнання протиправними дій державного виконавця по прийняттю постанови є складовою частиною вимоги про визнання протиправною постанови державного виконавця та її скасування та поглинається останньою.

Отже, суд дійшов висновку, що ефективним способом захисту порушеного права позивача в спірних правовідносинах буде визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Пищ М.С. про стягнення виконавчого збору від 31.07.2020 ВП № 58802703 в частині стягнення виконавчого збору в розмірі 15965 грн. ( з розрахунку: 16692 грн. - 727 грн.). В решті позову, а саме: в частині визнання неправомірними дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Пищ М.С. та скасування постанови від 31.07.2020 ВП № 58802703 про стягнення виконавчого збору в розмірі 727 грн., - належить відмовити.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р ІШ И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Пищ М.С. про стягнення виконавчого збору від 31.07.2020 ВП № 58802703 в частині стягнення виконавчого збору в розмірі 15965 грн.

Відмовити в задоволенні позову в частині вимог про визнання неправомірними дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Пищ М.С. та про скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 31.07.2020 ВП № 58802703 в частині стягнення виконавчого збору в розмірі 727 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, ідентифікаційний код - 20551088, вулиця Січових Стрільців, 15, місто Івано-Франківськ, 76018).

Відповідач: Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), ідентифікаційний код - 43316386, вулиця Галицька, 45, місто Івано-Франківськ, 76019.

Суддя Боршовський Т.І.