Справа № 240/15285/20
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2020-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року м. Житомир справа № 240/15285/20

категорія 112030500

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гуріна Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просить:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області щодо обмеження виплати в повному обсязі призначеної та перерахованої відповідно до рішення суду пенсії, максимальним розміром, в порушення вимог пункту 2 розділу 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (зі змінами станом на 1 січня 2017 року) та безпідставній невиплаті в повному обсязі нарахованої пенсії за період з 1 січня 2018 року по даний час, після проведення перерахунку пенсії відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року, залишеного без змін 4 червня 2020 року постановою 7 ААС в адміністративній справі №240/5632/18;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області провести виплату заборгованості по нарахованій, але не виплаченій в повному обсязі пенсії за період з 1 січня 2018 року до 30 серпня 2019 року та виплачувати пенсію в повному обсязі, без обмежень максимальним розміром, відповідно до вимог пункту 2 розділу 2 Прикінцевих та Перехідних положень «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (зі змінами станом на 1 січня 2017 року) та проведеного перерахунку пенсії, згідно рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року, залишеного без змін 4 червня 2020 року постановою 7 ААС в адміністративній справі №240/5632/18.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що йому було призначено пенсію за вислугу років в розмірі 83% від грошового забезпечення. Відповідачем, на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року в адміністративній справі №240/5632/18, проведено перерахунок призначеної пенсії з 1 січня 2018 року, з урахуванням складових, встановлених постановою Богунського районного суду м.Житомира у справі №295/12916/17, однак безпідставно, на думку позивача, застосовано обмеження пенсії максимальним розміром в розмірі пенсії 31727,93 грн, тобто у розмірі, який існував до виконання рішення суду, хоча рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року визнано, що застосування даного обмеження для військовослужбовців є незаконним. Вказані дії слугували підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику (повідомлення) учасників справи, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов.

15 жовтня 2020 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов вх. №41362/20. У відзиві відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування заперечень відповідач зазначив, що частиною 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Оскільки після виконання рішення суду розмір пенсії перевищив встановлений законом розмір, пенсія продовжує виплачуватись позивачу в попередньому розмірі. Крім того, з 1 жовтня 2011 року набув чинності Закон України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року №3668 (далі - Закон №3668), частина 1 статті 2 якого встановлює, що пенсія, зокрема яка призначена (перерахована) відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно з частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Частиною 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до положень частини 5 статті 262, частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 10 грудня 2005 року призначено пенсію за вислугу років в розмірі 83% від грошового забезпечення згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Крім того, в зв`язку з тим, що позивач є інвалідом війни 2 групи, йому додатково до пенсії виплачується підвищення, як інваліду війни в розмірі 25% мінімального прожиткового рівня, цільова грошова допомога інваліду війни та пенсія за особливі заслуги перед Україною в розмірі 30% мінімального від встановленого законодавством прожиткового рівня для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року, залишеним без змін 4 червня 2020 року постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду в адміністративній справі №240/5632/18 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Житомирській області про скасування безпідставно проведеного з 1 січня 2018 року перерахунку пенсії відповідно до вимог Постанови КМУ №103 від 21 лютого 2018 року та проведення перерахунку призначеної пенсії з 1 січня 2018 року, з урахуванням складових, встановлених постановою Богунського районного суду м.Житомира у справі №295/12916/17, залишеною без змін Житомирським апеляційним адміністративним судом та Верховним Судом (а.с.10-16).

Відповідачем в липні 2020 року на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року перераховано пенсію:

- з 1 січня 2018 року у розмірі 33123 грн 36 коп.;

- з 1 грудня 2018 року у розмірі 33154 грн 86 коп.;

- з 1 липня 2019 року у розмірі 33201 грн 76 коп.;

- з 1 грудня 2019 року у розмірі 33253 грн 56 коп.;

- з 1 липня 2020 року у розмірі 33356 грн 72 коп.;

Таким чином, після отримання довідок-розрахунків (а.с.17-24) та фактичного отримання пенсії в липні - вересні 2020 року, позивачем встановлено, що перерахунок пенсії на виконання рішення суду йому проведено, але застосовано обмеження пенсії максимальним розміром - 31727,93 грн.

Після 1 липня 2019 року, а саме після отримання повідомлення ПФУ на своє звернення (а.с.25) про добровільне виконання рішення суду від 4 червня 2020 року та отримання пенсії за липень 2020 року, позивач звернувся до ГУ ПФУ в Житомирській області з метою встановити дійсний розмір пенсії, з урахуванням проведення доплат, пов`язаних з збільшенням з 1 липня 2020 року прожиткового мінімуму, який значно виріс, в результаті чого позивачем встановлено, що хоча перерахунок проведено вірно, але застосовано обмеження пенсії з посиланням на частину 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (а.с.26).

7 липня 2020 року, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з заявою про виплату йому з 1 січня 2018 року в повному обсязі пенсії, без обмеження максимальним розміром, у розмірі, перерахованому відповідно до постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року у справі №240/5632/18 та негайно виплатити заборгованість по нарахованій пенсії, яка не виплачена в повному обсязі (а.с.27).

26 липня 2019 року за вих. №11728-12180/Г-0600/20 від 21 липня 2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області позивачу було повідомлено, що проведено перерахунок його пенсії та проводиться виплата у попередньому розмірі пенсії, тобто в розмірі 31727 грн 93 коп., при цьому аргументованих пояснень щодо безпідставного застосування до пенсії позивача обмеження максимального розміру пенсії не надано, як і не надано розрахунки проведення нарахувань пенсії, а надано довідку про проведення виплат за період 2018-2020 років, в тому числі з вказівкою суми виплат на виконання попередніх рішень суду (а.с.28-29).

Після повторного звернення до відповідача 28 липня 2020 року з вимогою надати розрахунки, позивачу повторно у даній вимозі було відмовлено та повідомлено, що будь-які доплати відсутні (а.с.30-31).

Не погоджуючись з такими діями відповідача щодо здійснення перерахунку пенсії з обмеженням її максимального розміру, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію, визначає Закон України від 9 квітня 1992 року №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ).

10 грудня 2005 року позивачу призначена пенсія за вислугою років військової служби, а з 1 червня 2006 року позивач перебуває на пенсійному обліку у відповідача.

З 1 жовтня 2011 року набрав чинності Закон України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року №3668-VI (далі - Закон №3668-VI).

За змістом статті 2 Закону №3668-VІ тимчасово, у період з 1 січня 2016 року до 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону №2262-ХІІ не може перевищувати 10740 гривень.

Наведені норми кореспондуються з положеннями частини 3 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-ІV), за якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до Закону України від 6 грудня 2016 року №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", дія встановленого статтею 2 Закону №3668-VІ та частини 3 статті 27 Закону №1058-ІV обмеження розміру максимального розміру пенсії продовжена до 31 грудня 2017 року.

Отже, у період з 1 січня 2016 року до 31 грудня 2017 року були встановлені обмеження розміру пенсій.

Однак, відповідно до абзацу другого пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, на позивача - ОСОБА_1 не поширюються норми Закону №3668-VI, оскільки пенсія позивачу була призначена 10 грудня 2005 року, тобто до набрання чинності Законом №3668-VI.

У відзиві, для підтвердження правомірності своїх дій, відповідач послався на постанови Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі №161/9572/17 та №161/713/17 від 17 січня 2019 року.

Суд не може прийняти такі доводи відповідача, оскільки, у справі що розглядається, перерахунок пенсії відбувся з 1 січня 2018 року, коли тимчасові обмеження, встановлені статтею 2 Закону №3668-VІ та частиною 3 статті 27 Закону №1058-ІV вже не діяли, а у справах на які посилається позивач питання щодо перерахунку пенсії вирішувалося у березні-квітні 2016 року, тобто у період з 1 січня 2016 року до 31 грудня 2016 року, коли діяли тимчасові обмеження встановлені статтею 2 Закону №3668-VІ та частиною 3 статті 27 Закону №1058-ІV.

Позивач є військовим пенсіонером, а у наведених справах до суду зверталися пенсіонери органів прокуратури, пенсійне забезпечення, яких не регулюється Законом №2262-ХІІ.

Отже, наведені відповідачем рішення Верховного Суду прийняті за інших обставин справи, на підставі інших норм права та не можуть бути застосовані у даній справі.

Щодо посилання відповідача на законодавче обмеження розміру військових пенсій суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 7 статті 43 Закону №2262-ХІІ, у редакції, яка була чинною з 1 січня 2016 року до 20 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Отже, з наведеної норми вбачається, що законодавець обмежив максимальний розмір пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Та тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року розміром 10740 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Отже, положення частини 7 статті 43 Закону України №2262-XII щодо обмеження пенсії 10 прожитковими мінімумами визнано неконституційними з 20 грудня 2016 року.

Відповідно до частини 10 Закону України від 6 грудня 2016 року №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" у Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 29, ст. 399 із наступними змінами): 1) у частині сьомій статті 43 слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".

Таким чином, наведеними положеннями Закону України №1774-VIII було продовжено обмеження виплати пенсій військовослужбовцям у розмірі 10740 до 31 грудня 2017 року.

Щодо обмеження максимального розміру пенсій 10 прожитковими мінімумами, то ці положення не зазнали змін і залишилися такими, які визнано неконституційними з 20 грудня 2016 року.

Тобто дії пенсійного органу щодо обмеження призначеної та перерахованої позивачу пенсії за вислугу років максимальним розміром 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, з посиланням на частину 7 статті 43 Закону України №2262-XII є протиправними та такими, що не відповідають рішенню Конституційного Суду від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016.

Схожа правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 6 листопада 2018 року у справі №522/3093/17 (пункти 19, 20 рішення), від 12 березня 2019 року у справі №522/3049/17, які в силу частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з частиною 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що при проведенні перерахунку пенсії позивача, відповідачем протиправно застосовано з 1 січня 2018 року обмеження перерахованої та виплачуваної позивачу пенсії за вислугу років максимальним розміром, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених понесених судових витрат у даній адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 243, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича, 7, м.Житомир, 10003, ) про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області щодо обмеження з 1 січня 2018 року розміру пенсії ОСОБА_1 на підставі частини 7 статті 43 Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 1 січня 2018 року без обмеження максимальним розміром.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.М. Гурін