Справа № 160/172/20
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2020-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 вересня 2020 року м. Дніпросправа № 160/172/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 р. (суддя Сліпець Н.Є.) в адміністративній справі №160/172/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області, про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив стягнути з Головного управління Держпродспожив служби в Дніпропетровській області середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 в сумі 132 902,18 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначав, що відповідно до статті 236 КЗпП із відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.10.2016 у справі № 804/3843/16 про поновлення на роботі за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 в сумі 132 902,18 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 р., ухваленим за результатами розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, позов задоволено частково. Суд стягнув з Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 в сумі 77760,00 грн.

Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку ОСОБА_1 . Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, скаржник просить змінити оскаржене рішення суду першої інстанції в частині розрахунку суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі відповідно до порядку розрахунку, зазначеного в позові, позов задовольнити повністю та стягнути з відповідача 132902,18 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 01.01.2019 по 31.12.2019. Скаржник вказує, що суд першої інстанції не врахував його доводи щодо порядку розрахунку розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі, який було здійснено відповідно до норм матеріального права та висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 03.10.2019 по справі № 804/8042/17, в якій було вирішено спір між тими ж сторонами щодо попереднього періоду вимушеного прогулу позивача при затримці виконання рішення суду з 18.10.2016 по 05.02.2018. Посилається на висновки Верховного Суду, викладені у рішеннях від 15.07.2018 року по справі № 552/3404/17, від 26.10.2016 по справі № 21-6309а15 (824/1306/15-а), від 21 січня 2015 по справі № 6-203цс14, від 21 січня 2015 року по справі № 6-203цс143а. Зазначає, що висновки суду першої інстанції про те, що подією, з якою пов`язується відповідна виплата (середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі), є не звільнення позивача 01.06.2016, а невиконання судового рішення про поновлення на роботі, яка відбулась 01.02.2017, не ґрунтуються на нормах матеріального права, висновках Верховного Суду та матеріалах справи.

Відповідач надіслав до суду письмові відзиви на апеляційну скаргу, у яких просить закрити провадження у справі або відмовити позивачу у задоволенні позову. Зазначає, що на теперішній час судове рішення про поновлення ОСОБА_1 не було виконано у зв`язку із об`єктивною неможливістю його виконання, оскільки за умови з`ясування посадових, трудових обов`язків й повноважень, якими ОСОБА_1 було наділено до незаконного звільнення, створити для його поновлення нову посаду мала повноваження тільки Держпродспоживслужба, яка не була стороною відповідного судового рішення. На думку відповідача, у разі наявності підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку, з урахуванням застереження, передбаченого абзацом 7 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100, за час затримки виконання рішення суду за січень-грудень 2019 року розрахункова сума середнього заробітку могла становити 77 760,00 грн.

Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до положень статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.10.2016 у справі № 804/3843/16 адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області, Головного управління Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області про скасування рішення та поновлення на посаді задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано наказ Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області від 01.06.2016 №47-к про звільнення ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області поновити ОСОБА_1 на роботі в Головному управлінні Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області за тією ж спеціальністю, кваліфікацією та посадою, яку він займав в Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області; стягнуто з Головного управління Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.06.2016 по 18.10.2016. Постанова набрала законної сили 31.01.2017. Дніпропетровським окружним адміністративним судом 17.03.2017 видано позивачу виконавчі листи у справі № 804/3843/16. ОСОБА_1 10.05.2017 звернувся до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою про примусове виконання рішення у справі №804/3843/16. Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Макушевим Є.П. 11.05.2017 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №804/3843/16, виданого 17.03.2017. Листом від 12.06.2017 №11/6493 Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області повідомило Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про неможливість виконання рішення суду у справі №804/3843/16, оскільки, в структурі Головного управління, затвердженою Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів 13.03.2017, в тому числі, в Управлінні захисту споживачів, така посада та відділ, який позивач займав до звільнення (начальник відділу контролю у сфері послуг), відсутні. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.08.2017 частково задоволено заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень в порядку судового контролю та визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області щодо невиконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.10.2016 року у справі №804/3843/16, в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі в Головному управлінні Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області за тією ж спеціальністю, кваліфікацією та посадою, яку він займав у Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області. В іншій частині заяви відмовлено. Листом від 22.01.2018 за №11.2/1801102 Головним управлінням Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області повідомлено позивача щодо поновлення на роботі. Однак, відповідно структури та штатного розпису на 2016 і 2017 роки, затверджених Головою Держпродспоживслужби, посада, яку займав в Державній інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області, відсутня, а затверджена посада начальника відділу контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг управління захисту споживачів, укомплектована з 05.05.2016. Галузь знань спеціальних вимог до посади державної служби категорій «Б» та «В» в управлінні захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області, на яку претендує, не передбачає спеціальність та кваліфікацію ОСОБА_1 . При цьому, згідно трудової книжки заявника, останній займав посаду начальника відділу контролю у сфері послуг Держспоживінспекції у Дніпропетровській області. Також, у листі звернуто увагу заявника, що на його звернення стосовно працевлаштування було запропоновано наявні вакансії в Держпродспоживслужбі Дніпропетровської області на час звернення (вих. №01/75 від 12.05.2016).

Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.02.2018 у справі № 804/8042/17 позов ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково, а саме: стягнуто з Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 18.10.2016 по 05.02.2018 року, в сумі 92 054,16 грн., без врахування утримання податків та інших обов`язкових платежів, в іншій частині позову відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.11.2018, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.02.2018 року у справі №804/8042/17 змінено в частині визначення розміру середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, яка підлягає стягненню з Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 , та визначено розмір 120 904,48 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.03.2019 у справі №160/288/19 позов ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено, а саме: стягнуто з Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 06.02.2018 по 31.12.2018, в сумі 99 951,37 грн.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 07.08.2019 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.03.2019 у справі №160/288/19 змінено в частині визначення розміру середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, яка підлягає стягненню з Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 , та визначено розмір 65 100,00 грн.

У зв`язку з тим, що рішення про поновлення на посаді позивача, відповідачем не виконано, позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача на його користь заробітної плати за час невиконання рішення про поновлення на роботі за період з 01.01.2019 по 31.12.2019.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що подією, з якою пов`язана виплата середнього заробітку, була саме затримка виконання рішення суду про поновлення на роботі, яка відбулася 01.02.2017 і до якої позивач не мав заробітку не з власної вини, а саме за попередні два місяці - грудень 2016 року, січень 2017. Середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі повинен розраховуватись відповідно до посадового окладу, визначеного позивачу як державному службовцю у 2019 році. Розрахунковий період з 01.01.2019 по 31.12.2019 не може вважатись періодом, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, оскільки таке збереження має місце в інших випадках, відмінних від затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі. Тому, за висновком суду першої інстанції, середня заробітна плата позивача не підлягає коригуванню на коєфіцієнт коригування 3,57 грн.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За статтею статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною другою статті 235 Кодексу законів про працю України (КЗпП) передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до статті 236 КЗпП у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Обставина невиконання рішення суду у справі № 804/3843/16 встановлена відповідними судовими рішеннями у справах № 804/8042/17, № 160/288/19, що є правовою підставою для застосування до відповідача, як роботодавця, відповідальної, визначеної статтею 236 КЗпП України.

Щодо доводів сторін та висновків суду першої інстанції в частині розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 в сумі 132902,18 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 (далі Порядок №100), пунктом 1 якого передбачено його застосування у випадках: вимушеного прогулу; інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

Згідно з пунктом 5 Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до пункту 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до пункту 10 Порядку №100 у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей. Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати у розрахунковому періоді, за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу IV Порядку №100 визначається середньоденний (годинний) заробіток. У випадках, коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів).

Верховний Суд у постанові 21 серпня 2020 р. у справі № 540/953/19 дійшов висновку, що з аналізу змісту пункту 10 Порядку № 100 слідує, що зазначена норма передбачає коригування заробітної плати у зв`язку з підвищенням саме посадового окладу (тарифної ставки). Коефіцієнт коригування заробітної плати повинен розраховуватися шляхом ділення посадового окладу, встановленого працівникові після підвищення, на посадовий оклад, який був у працівника до підвищення. Такий коефіцієнт має розраховуватися окремо в кожному випадку підвищення посадового окладу. Розрахований коефіцієнт слід множити на суми виплат за період до підвищення.

Відповідно до довідки від 02 червня 2016 р. (а.с. 13) позивачу в квітні 2016 року було нараховано заробітну плату у розмірі 3683,97 грн, у травні 2016 року - 2272,80 грн.

Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача на момент звільнення складає: 148,91 грн, виходячи з розрахунку: 5956,77 грн (3683,97 грн + 2272,80 грн): 40 (кількість робочих днів в квітні - травні 2016 року) = 148,91 грн.

Як зазначалось вище, відповідач у справі не заперечує обставину невиконання ним постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.10.2016 у справі № 804/3843/16 в частині поновлення позивача на роботі з 01.01.2019 по 31.12.2019.

Відповідно до листа Мінсоцполітики України від 08.08.2018 р. № 78/0/206-18 «Щодо норми тривалості робочого часу на 2019 рік» в 2019 році - 250 робочих днів.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 р. №15 посадовий оклад керівника відділу у складі департаменту, головного управління, служби, самостійного управління, що розповсюджується на територію однієї, або декількох областей (6 група оплати праці) у 2019 році складає 6480 грн. (1762,00 грн.*2*1,84).

Відповідно до переліку вакантних посад у ГУ Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області (а.с.15) станом на 01.08.2019 посадовий оклад начальника відділу збільшився порівняно з посадовим окладом начальника відділу контролю у сфері послуг в Держспоживінспекції у Дніпропетровській області, яку займав позивач до 31 травня 2016 року, в 3,57 рази (6480,00 грн.:1814,00 грн.). Отже, середня заробітна плата позивача за 2016 рік підлягає коригуванню на коефіцієнт - 3,57.

Таким чином, розмір середньої заробітної плати, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у зв`язку із затримкою виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.10.2016 у справі № 804/3843/16 за вказаний період складає 132902,18 грн. (148,91 грн * 250 робочих дні * коефіцієнт 3,57).

Аналогічного висновку у справі №804/8042/17 дійшов Верховний Суд у постанові від 03 жовтня 2019 р.

Колегія суддів звертає увагу, що середній заробіток позивача був обрахований у справі № 804/8042/17, рішення по якій набрало законної сили.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, виходив із того, що при розрахунку середньої заробітної плати слід керуватися п. 4 Порядку № 100, враховуючи, що подією, з якою пов`язана виплата середнього заробітку, була саме затримка виконання рішення суду про поновлення на роботі, яка відбулась 01.02.2017 і до якої позивач не мав заробітку не з власної вини, а саме за попередні два місяці грудень 2016, січень 2017 року.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду ґрунтується на помилковому тлумаченні положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100.

Пунктом 4 Порядку № 100 визначено перелік виплат, які не враховуються при обчисленні середньої плати у всіх випадках її збереження згідно чинним законодавством (абз. перший). При обчисленні середньої заробітної плати за останні два

місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у

зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (абз. другий). В інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини

працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу (абз. третій).

Колегія суддів зазначає, що вказаний пункт 4 міститься у Розділі ІІІ «Виплати, що включаються у розрахунок середньої заробітної плати». Натомість, порядок визначення періоду, за яким обчислюється середня заробітна плата, врегульовано Розділом ІІ Порядку № 100.

Застосувавши положення пункту 4 для визначення середнього заробітку, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, допустив довільне його трактування, яке призвело до невірного визначення суми середнього заробітку, яка підлягає стягненню на користь позивача на підставі статті 236 КЗпП України.

Верховний Суд у постанові від 31.10.2018 у справі № 569/10189/16-ц вказав на те, що відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку № 100 основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 Порядку).

Колегія суддів звертає увагу, що у справі № 804/8042/17 на користь ОСОБА_1 стягнуто середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 18.10.2016 по 30.11.2017, який визначено, виходячи із середньоденної заробітної плати (148,91 грн.), розрахованої у відповідності до пунктів 5, 8 Порядку № 100. Верховний Суд у постанові від 03.10.2019 у цій справі дійшов висновку про дотримання судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального права при застосуванні розміру середньоденної заробітної плати (148,91 грн.) для визначення суми, яка підлягає стягненню за затримку виконання судового рішення.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, оскільки позивач скаржник в апеляційному провадженні, просив змінити оскаржене судове рішення шляхом задоволення позову у повному обсязі. Натомість, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне тлумачення норм матеріального права, що призвели до ухвалення незаконного рішення, є підставою для його скасування, як це передбачено статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, та прийняття нового рішення у справі.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 р. в адміністративній справі № 160/172/20 скасувати та постановити нове рішення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області (, вул. Філософська, 39-А, м. Дніпро, 49006) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 в сумі 132908 (сто тридцять дві тисячі дев`ятсот вісім) грн. 18 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 30 вересня 2020 р. і касаційному оскарженню не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук