Справа № 460/6115/20
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2020-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 жовтня 2020 року м. Рівне №460/6115/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді О.М. Дудар, розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доРівненського зонального відділу Військової служби правопорядку у Збройних силах України
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Рівненського зонального відділу Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (далі - відповідач) з позовом про визнання протиправними дій щодо неправильного нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення з 01.01.2014 по 26.10.2018 із встановленням базового місяця - січень 2008 року та березень 2018 року, зобов`язання донарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 26.10.2018 із врахуванням проведеної виплати, з встановленням базового місяця - січень 2008 року та березень 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що проходив військову службу в Рівненському зональному відділі ВСП у ЗС України з 2012 року по жовтень 2018 року. В серпні 2020 року йому стало відомо про те, що відповідачем починаючи з січня 2014 року до моменту виключення зі списків (26.10.2018) Рівненського зонального відділу ВСП у ЗС України нарахування індексації здійснювалося не правильно, що призвело до її нарахування у занижених розмірах. Крім того, протягом січня 2016 року по лютий 2018 року індексація не виплачувалася. У зв`язку з цим, 04.08.2020 звернувся до відповідача з заявою про врегулювання питання виплати індексації грошового забезпечення за період проходження служби з 01.01.2014 по 26.10.2018. Проте, відповідачем було відмовлено у нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення з 01.01.2014 по 26.10.2018, з встановленням базового місяця - січень 2008 року та березень 2018 року. Вважає такі дії відповідача протиправними та просить суд позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 21.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Рівненським зональним відділом Військової служби правопорядку у Збройних силах України подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень відповідач зазначає, що відповідно до листа Міністерства праці та соціальної політики України від 09.04.2004 №024-65 та телеграми директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 03.12.2010 №248/9/470 місяці, у яких відбулися зміни в грошовому забезпеченні військовослужбовців (присвоєно чергове військове звання, призначено на вищу посаду, змінилася вислуга років, що дає право на виплату процентної надбавки за вислугу років, підвищено надбавку за виконання особливо важливих завдань, змінилися постійні складові грошового забезпечення, встановлені нові види грошового забезпечення відповідно до постанов Кабінету Міністрів України, виникло право на отримання надбавок передбачених чинним законодавством, або змінилися їх розміри), вважаються базовими при обчисленні індексу споживчих цін, якщо в результаті таких підвищень різниця у розмірі грошового забезпечення у такому місяці перевищує суму індексації, що може бути нарахована в цьому місяці. Оскільки позивач проходив службу в Рівненському ЗВ ВСП з вересня 2012 року (наказ начальника Рівненського ЗВ ВСП від 14.09.2012 №149 про зарахування позивача до списків особового складу зонального відділу) базовим місяцем було визначено вересень 2012 року (день зарахування до списків особового складу зонального відділу). Тому, зазначена в повній заяві вимога про встановлення базового місяця січень 2008 року є необґрунтованою. Вказує, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по березень 2018 року не здійснювалася у зв`язку з відсутністю відповідного фінансування. Звертає увагу на те, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по день звільнення позивача з лав Збройних сил України здійснювалася встановленим порядком з чітким дотриманням вимог нормативних документів. При нарахуванні індексації позивачу базовим місяцем рахувався березень 2018 року. Проте, права на виплату індексації не набув, у зв`язку зі звільненням з лав Збройних сил України в жовтні 2018 року. Крім того, зазначає, що позивачем пропущено строк звернення до суду. Враховуючи викладене, просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Розглянувши позовну заяву, відзив на позовну заяву, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 26.02.2015 (а.с.10).

Наказом начальника Рівненського зонального відділу Військової служби правопорядку від 26.10.2018 №231 старшого сержанта ОСОБА_1 , головного сержанта взводу охорони та патрульно-постової служби роти Військової служби правопорядку Рівненського зонального відділу Військової служби правопорядку, звільненого наказом начальника Рівненського зонального відділу Військової служби правопорядку ( по особовому складу) від 16.10.2018 №20-PC з військової служби у запас за підпунктом "б" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з 26.10.2018 виключено зі списків особового складу зонального відділу, з усіх видів забезпечення (а.с.12).

04.08.2020 позивач звернувся до відповідач з заявою, в якій просив, зокрема, нарахувати та виплатити індексацію за період з 01.01.2014 по 26.10.2018 з встановленням базового місяця - січень 2008 року та березень 2018 року (а.с.13).

Рівненський зональний відділ військової служби правопорядку на звернення позивача щодо виплати індексації, листом від 10.08.2020 №2684 повідомив, що за час проходження військової служби у Рівненському зональному відділі військової служби правопорядку було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення в сумі 9793,93 грн. Вказано про те, що з 01.01.2014 по день виключення зі списків особового складу зонального відділу базовий місяць для нарахування індексації грошового забезпечення застосовувався січень 2014 року. Відповідно до роз`яснень Міністерства соціальної політики України механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди немає (а.а.с.14-16).

Вважаючи дії відповідача щодо неправильного нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-ХІІ).

Відповідно до ст.1-2 Закону №2011-ХІІ, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з частинами 1-4 статті 9 Закону №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-ХІІ (далі - Закон №1282-ХІІ).

Відповідно до ст.1 Закону №1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до ст.4 Закону №1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 6 Закону №1282-XII визначено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 №2017-III визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі статтею 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі - Порядок №1078).

Згідно з п.1-1 Порядку №1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (у 2016-2017 роках - 103 відсотка).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до п.2 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

За змістом п.4 Порядку №1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Отже, на підприємства, установи, організації, незалежно від форм власності, покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації. При цьому, базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати місяць підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.

Пунктом 6 Порядку №1078 встановлено, що виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (вказана норма застосовується із 01.12.2015).

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно - правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №825/1832/17.

Суд зазначає, що підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення, зокрема, посадових окладів особи. Зміна розміру доплат, надбавок та премій не випливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації.

Тобто, за умови підвищення посадового окладу в січні 2008 року останній виступає базовим, а з лютого здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Судом встановлено, що за 2014 рік позивачу виплачено індексацію грошового забезпечення в сумі 0,00грн, за 2015 рік - 6551,62грн, за 2016-2018 роки - 0,00грн (а.с.44-48).

Визначення розміру посадових окладів військовослужбовців, на момент виникнення спірних правовідносин здійснювалося відповідно до постанови Кабміну Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07.11.2007 №1294 (далі - Постанова №1294), якою затверджено нові схеми посадових окладів військовослужбовців.

Вказана постанова набрала чинності з 01.01.2008 (п.13).

Постанова №1294 діяла до дати набрання чинності постановою Кабміну Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме до 01.03.2018.

Підвищення тарифних ставок (окладів) після 01.01.2008, що є підставою для встановлення іншого базового місяця при проведенні індексації - не відбувалося.

Таким чином, базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення позивача є січень 2008 року, в якому Постановою №1294 встановлені підвищені розміри посадових окладів військовослужбовців, а не вересень 2012 року, як визначено відповідачем.

У сукупності викладених обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині визначення базового місяця для проведення індексації січень 2008 року за період з 01.01.2014 по 27.02.2018 підлягають задоволенню.

Суд зауважує, що згідно з наказом Міністерства оборони України "Про встановлення тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України" №90 від 01.03.2018, з метою визначення посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України, установлено тарифні розряди за основними типовими посадами та основними посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України згідно зі схемами, визначеними у додатках 1 - 22 до наказу, в результаті чого збільшилися посадові оклади військовослужбовців.

Отже, починаючи з березня 2018 року, базовим місяцем для розрахунку індексації є відповідно березень 2018 року.

Твердження відповідача про відсутність права у позивача на виплату індексації грошового забезпечення у період з 01.03.2018 по день звільнення, у зв`язку з звільненням з лав Збройних Сил України є необґрунтованими, а тому не беруться судом до уваги.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визначення базового місяця для проведення індексації березень 2018 року за період з 01.03.2018 по 26.10.2018 (дата виключення позивача зі списків особового складу зонального відділу).

Що стосується посилання представника відповідача на відсутність фінансових ресурсів для виплати індексації грошового забезпечення у зазначений період, суд зазначає наступне.

Частинами 1, 2 статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 08.11.2005 у справі "Кечко проти України" (заява №63134/00) зауважував, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що складна фінансово-економічна ситуація в державі жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у даній справі.

Щодо посилань відповідача на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 № 248/3/9/1/2, від 26.03.2018 №248/1485, Міністерства соціальної політики України від 16.07.2015 №10685/0/14-15/10, від 09.06.2016 №252/10/136-16, від 04.07.2017 №220/5140 від 08.08.2017 №78/0/66-17 (а.а.с.38-43), то суд вважає ці доводи безпідставними, оскільки вказані документи не є нормативно-правовими актами, а мають лише та виключно рекомендаційний характер. Відповідач повинен діяти відповідно до закону, який має вищу юридичну силу.

Суд зазначає, що вимоги щодо нарахування індексації грошового забезпечення в період проходження військової служби є однією із форм реалізації закріпленого у ст.43 Конституції України права на працю, а тому суд повинен керуватися, в тому числі, і положеннями ч.2 ст. 233 Кодексу законів про працю України, яка визначає право звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, в даному випадку виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовця.

Зазначені висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 26.11.2019 у справі №340/184/19.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень не обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

У силу вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для розподілу судових витрат у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Рівненського зонального відділу Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (вул.Коцюбинського, буд.1, м.Рівне, 33001, код за ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити.

Визнати протиправними дій Рівненського зонального відділу Військової служби правопорядку у Збройних Силах України щодо неправильного нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01.01.2014 по 26.10.2018 із встановленням базового місяця - січень 2008 року та березень 2018 року.

Зобов`язати Рівненський зональний відділ Військової служби правопорядку у Збройних Силах України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 27.02.2018, з урахуванням проведених виплат, з встановленням базового місяця - січень 2008 року.

Зобов`язати Рівненський зональний відділ Військової служби правопорядку у Збройних Силах України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 26.10.2018 з встановленням базового місяця - березень 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22 жовтня 2020 року.

Суддя О.М. Дудар