Справа № 607/14603/20
Суддя: Кунцьо С. В.
Дата ухвалення: 2020-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2020 Справа №607/14603/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Кунцьо С.В.

з участю секретаря с/з: Дуркало Т.В.

позивача: ОСОБА_1

та представника відповідача: Кондрат Л.Р.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП

про: скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із адміністративним позовом до відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що постановою поліцейського взводу 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП Павлюк В.М. серії ДП18 №744163 від 20.08.2020 р. на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Відповідно до даної постанови громадянин ОСОБА_1 20 серпня 2020 року о 21 год. 24 хв., керуючи автомобілем марки «Volkswagen Sharan», номерний знак НОМЕР_1 , на автодорозі М-12 «Стрий - Знам`янка», на законну вимогу поліцейського не пред`явив для перевірки реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.4 «а» Правил дорожнього руху України. Із зазначеною постановою позивач не згідний, вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, адже після зупинки його транспортного засобу він на вимогу працівника поліції пред`явив для перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліцейський у нього не вимагав, у зв`язку з чим просить скасувати оскаржувану постанову.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позов та скасувати оскаржувану постанову, яка була винесена відносно нього безпідставно, оскільки на місці зупинки його транспортного засобу він пред`явив працівникам поліції для перевірки усі необхідні документи, а саме посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, при цьому пред`явити поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліцейський у нього не вимагав. Крім того звернув увагу на те, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КупАП була винесена не на місці вчинення адміністративного правопорушення, а після проведення його огляду на стан сп`яніння біля медичного закладу.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Кондрат Л.Р. в судовому засіданні позовні вимоги заперечила та просить відмовити у задоволенні позову. Підтримала поданий до суду відзив на адміністративний позов та зазначила, що ОСОБА_1 правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки він 20 серпня 2020 року о 21 год. 24 хв., керуючи автомобілем марки «Volkswagen Sharan», номерний знак НОМЕР_1 , на 152 км. автодороги М-12 «Стрий - Знам`янка», на законну вимогу поліцейського не пред`явив для перевірки реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. На підтвердження вчинення позивачем правопорушення до матеріалів справи долучено аудіовізуальний диск із відеофіксацією з місця вчинення адміністративного правопорушення та копію витягу з ІПНП України щодо отриманого на лінію 102 повідомлення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши думку сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних міркувань.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №744163 від 20.08.2020 р., винесеної поліцейським взводу 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП Павлюк В.М., на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Відповідно до даної постанови громадянин ОСОБА_1 20 серпня 2020 року о 21 год. 24 хв., керуючи автомобілем марки «Volkswagen Sharan», номерний знак НОМЕР_1 , на автодорозі М-12 «Стрий - Знам`янка», на законну вимогу поліцейського не пред`явив для перевірки реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.4 «а» Правил дорожнього руху України.

У відповідності до п. 2.4 «а» ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Так, згідно п. 2.1 «б», п. 2.1 «ґ» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») передбачено відповідальність згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складення ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем Правил дорожнього руху України. Однак, незважаючи на вимоги КУпАП, всупереч ч.2 ст.77 КАСУ, відповідачем не представлено суду жодних належних доказів на підтвердження викладених поліцейським у постанові обставин та спростування заперечень у позові ОСОБА_1 проти цього та не представлено доказів, які підтверджують наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

При цьому, ознайомившись із матеріалами справи та даючи правову оцінку обставинам, зазначеним у постанові поліцейського взводу 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП Павлюк В.М. серії ДП18 №744163 від 20.08.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, судом встановлено, щона підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, представником відповідача надано суду аудіовізуальний диск із відеозаписом з місця вчинення адміністративного правопорушення, однак його суд не може вважати належним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки з нього вбачається, що після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 останній на вимогу працівника поліції надав для перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, при цьому пред`явити поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліцейський в нього не вимагав.

Крім того представником відповідача до відзиву на адміністративний позов долучено копію витягу з ІПНП України, з якого вбачається, що 20 серпня 2020 р. о 20.32 год. на лінію 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_2 про те, що в приміщенні кафе «Грузинська кухня» перебуває ОСОБА_1 , який вживає спиртні напої та в подальшому буде керувати автомобілем, та саме з метою перевірки зазначеної інформації працівники поліції зупинили вказаний у повідомленні транспортний засіб марки «Volkswagen Sharan», номерний знак НОМЕР_1 , а не у зв`язку з порушенням його водієм Правил дорожнього руху. За вказаних обставин, на думку суду, у поліцейського не було обґрунтованої підстави вимагати у ОСОБА_1 пред`явити реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, адже повідомлення, що надійшло на лінію 102, містило лише непідтверджену інформацію щодо можливого перебування ОСОБА_1 в стані сп`яніння. Зазначена позиція суду повністю узгоджується із правовим висновком, що міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 березня 2019 року у справі № 686/11314/17, зокрема щодо того, що поліцейський відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» та п. 2.4 ПДР України має підставу вимагати у водія пред`явити документи, передбачені п. 2.1 ПДР України, в тому випадку, якщо особою було порушено Правила дорожнього руху України.

З урахуванням викладеного, а також шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення. Суд вважає, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які документи та матеріали, які б могли бути визнані судом як належні та допустимі докази вчинення адміністративного правопорушення, а сама постанова про накладення адміністративного стягнення не дає суду достатніх підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. При цьому суд керується положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України, відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім того позивач ОСОБА_1 звернув увагу суду на те, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП була винесена не на місці вчинення адміністративного правопорушення, а після проведення його огляду на стан сп`яніння біля медичного закладу, а саме за адресою м. Тернопіль, вул. Тролейбусна, 14, про що також зазначено в оскаржуваній постанові.

В даному випадку суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Статтею 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 222 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, належить до компетенції органів Національної поліції.

Також, у відповідності до п. 2 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 р. № 1395, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене в тому числі статтею 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Щодо словосполучень «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем вчинення правопорушення», слід зазначити, що вони не є тотожними та мають різне цільове спрямування. Вказане вбачається з Рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, в якому зазначено, що аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв`язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що в даному випадку постанова про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 повинна бути винесена на місці вчинення адміністративного правопорушення у відповідності до вимог ст. 258 КУпАП, а отже поліцейським, який розглянув справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП, не на місці вчинення адміністративного правопорушення, а як вбачається із змісту постанови - за адресою АДРЕСА_1 , при тому, що місцем вчинення правопорушення згідно матеріалів справи є 152 км. автодороги М-12 «Стрий - Знам`янка», та за вказаних обставин приходить до переконання про порушення поліцейським порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню.

Крім того при задоволенні позову суд вважає, що позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП суму сплаченого ним судового збору при зверненні із адміністративним позовом в суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України.

На підставі ст.55 Конституції України, ст.9, 126, п.1 ст.247, ст.251, ст.289, ч.1 ст.293 КУпАП, та керуючись ст.ст. 9, 72-77, 132, 134, 139, 143, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року, суд,-

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_2 ) до Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП (, м. Тернопіль, вул. Котляревського, 24) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №744163 від 20.08.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Стягнути в користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП суму судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із адміністративним позовом в суд, що становить 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду складено 23 жовтня 2020 року.

Головуючий суддяС. В. Кунцьо