Справа № 240/7371/20
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
21 жовтня 2020 року м. Житомир справа № 240/7371/20
категорія 111010000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Укрпалетсистем" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернулося Приватне підприємство "Укрпалетсистем" із позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у м. Києві №3661 від 12.05.2020 в частині проведення перевірки Приватного підприємства "Укрпалетсистем" згідно з Додатком 3 до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 12.05.2020 №3661.
Обґрунтовуючи позовні вимоги представник підприємства зазначив, що наказ №3661 від 12.05.2020 в частині проведення перевірки Приватного підприємства «Укрпалетсистем» підлягає скасуванню, оскільки не містить посилання на безпосередню підставу для призначення та проведення фактичної перевірки, не містить зазначеного періоду діяльності позивача, який підпадає фактичній перевірці та додаток 3 до наказу оформлений з порушенням вимог законодавства.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено відповідачу строк, для подання до суду відзиву на позов.
Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву (а.с.22-26), в якому просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що наказ Головного управління ДПС у м.Києві №3661 від 12.05.2020 про проведення фактичних перевірок суб`єктів господарювання є законним та таким, що винесено в межах чинного законодавства України, а тому не підлягає скасуванню. Вказав, що уповноваженою особою підприємства відмовлено у допуску до проведення посадовими особами контролюючого органу фактичної перевірки, про що складено акт №130/26-15-323-07-12/32285225 від 19.05.2020, а тому, на думку представника відповідача, спірний наказ реалізовано не було, що призвело до втрати його чинності, ще до звернення позивача до суду із позовом щодо його скасування та ніяким чином не міг порушити права позивача, а тому вимога про його скасування є передчасною.
Відповідно до наказів Житомирського окружного адміністративного суду №01-45-в від 20.05.2020 (у період з 09.06.2020 до 03.07.2020), № 01-65-В від 22.07.2020 (у період з 27.07.2020 до 05.08.2020), та №01-75-в від 11.08.2020 (у період з 26.08.2020 до 09.09.2020) суддя Єфіменко О.В. перебувала у щорічній відпустці, а тому розгляд даної справи судом відкладався.
Вивчивши матеріали справи та дослідивши їх обставини, суд дійшов наступного висновку.
Встановлено, що 12.05.2020 в.о. начальника Головного управління ДПС у м. Києві на підставі п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України (далі - ПК України) було прийнято наказ №3661 про проведення фактичних перевірок протягом травня 2020 року суб`єктів господарювання (згідно додатків 1-4) тривалістю 10 діб (а.с.8).
Додатком 3 до вищезазначеного наказу визначено проведення фактичної перевірки Приватного підприємства Укрпалетсистем (далі ПП Укрпалетсистем) на підставі п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України (далі - ПК України), з 19.05.2020 року, тривалістю 10 діб, за адресою: м. Київ, вул. Затишна, 3, з метою дотримання вимог обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). Періодом діяльності, що перевіряється зазначено ст. 102 ПК України.
Як вказує позивач, на підставі оскаржуваного наказу та направлень на перевірку від 19.05.2020 №2408/26-15-32-07 та №2407/26-15-32-07 посадовими особами відповідача 19.05.2020 здійснено виїзд за адресою об`єкта перевірки, проте уповноважена особа автозаправного комплексу ПП Укрпалетсистем ознайомившись з наказом на проведення фактичної перевірки відмовила посадовим особам контролюючого органу у допуску до проведення перевірки, з підстав невідповідності даного наказу вимогам п. 81.1 ст. 81 ПК України та нормам чинного податкового законодавства, про що складено акт про відмову у допуску до проведення фактичної перевірки №130/26-15-32-07-12/32285225 від 19.05.2020 (а.с. 11).
ПП «Укрпалетсистем» вважає наказ №3661 від 12.05.2020 в частині проведення перевірки ПП Укрпалетсистем згідно Додатку 3 до вищезазначеного наказу протиправним та таким, що суперечить вимогам чинного податкового законодавства у зв`язку із чим звернулося до суду за захистом своїх прав.
Таким чином, у межах спірних питань є законність підстав прийнятого оскаржуваного наказу про призначення фактичної перевірки позивача.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вказує наступне.
Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до підпункту 75.1.3. пункту 75.1. статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
За приписами пункту 80.1. статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Згідно із підпунктом 80.2.5. пункту 80.2. статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Пунктом 80.5. статті 80 ПК України визначено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.
Абзац п`ятий підпункту 81.1 статті 81 ПК України визначає, що у разі непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється (абзац шостий підпункту 81.1 статті 81 ПК України).
Зі змісту наведених правових норм вбачається, що законодавцем встановлено випадки, коли платник податків може скористатись правом недопуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки:
- непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків документів, визначених абзацами другим-четвертим пункту 81.1 статті 81 ПК України (направлення та наказу на проведення перевірки, службового посвідчення);
- оформлення документів, вказаних в абзацах другому-третьому пункту 81.1 статті 81 ПК України, з порушенням вимог, встановлених цим пунктом.
Як свідчать матеріали справи уповноважених осіб Головного управління ДПС в м.Києві представником підприємства до проведення фактичної перевірки допущено не було, про що складено акт №130/26-15-323-07-12/32285225 від 19.05.2020 (а.с.11).
Так, зі змісту наказу № 3661 від 12.05.2020 фактична перевірка суб`єктів господарювання (відповідно до Додатку №3 ПП «Укрпалетсистем») була призначена на підставі п.п.80.2.5, п.80.2 ст.80 ПК України з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операції, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Відтак, оскаржуваний наказ винесено на підставі підпункту 80.2.5. пункту 80.2. статті 80 ПК України.
При цьому, слід відмітити, що наказ на проведення фактичної перевірки, з вищевказаних підстав, може бути винесений контролюючим органом лише в разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства, тобто інформації про конкретний факт недотримання платником податків вимог законодавства щодо виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, цільового використання спирту, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Отже, передумовою проведення фактичної перевірки з підстав, передбачених підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, є отримання в установленому законодавством порядку інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби.
Попри це, суд вважає за необхідне відмітити, що в матеріалах справи відсутні докази того, що контролюючим органом отримано інформацію, що зумовлює виникнення обґрунтованої та законодавчо встановленої необхідності для контролюючого органу із здійснення належного податкового контролю (проведення фактичної перевірки).
Більш того, у відзиві на позов не зазначено жодного документу, який міг би слугувати обґрунтованою підставою для винесення оскаржуваного наказу. У наказі №3661 від 12.05.2020, в обґрунтування його винесення вказано: доповідна записка управління контролю за обігом підакцизних товарів та адміністрування акцизного податку №787/26-15-32-07-14 від 08.05.2020. Втім зміст такого документу суду не відомий, оскільки в матеріалах справи вказаний документ не міститься. Таким чином, слід відмітити, що контролюючим органом не доведено, що саме ця доповідна записка та наявна в ній інформація слугували підставою для прийняття спірного наказу. Крім того, відсутня також і будь-яка інформація, що в даному випадку податковий контроль необхідно було здійснювати саме в формі фактичної перевірки.
У спірному наказі відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють, у наказі не відображено в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності ПП «Укрпалетсистем» вимогам чинного законодавства, на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) були встановлені факти сумнівності, сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників) була встановлена відповідачем.
Враховуючи встановлені під час розгляд даної справи обставини, Головне управління ДПС у м.Києві не довело наявність підстав в розумінні підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України для проведення фактичної перевірки ПП «Украпалетсистем», що обумовлює скасування наказу «Про проведення фактичних перевірок суб`єктів господарювання» №3661 від 12.05.2020, в частині проведення перевірки позивача (згідно з Додатком №3 до наказу), як протиправного.
З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про невідповідність оскаржуваного наказу як вимогам податкового законодавства, так і приписам ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, що свідчить про його протиправність та має наслідком скасування такого наказу.
Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.
Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України.
Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293 КАС України, суд
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у м. Києві №3661 від 12.05.2020 в частині проведення перевірки Приватного підприємства «Укрпалетсистем» згідно з Додатком 3 до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 12.05.2020 №3661.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко