Справа № 140/7825/20
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/7825/20 пров. № А/857/10732/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Копанишин Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 липня 2020 року, головуючий суддя Мачульський В.В., ухвалене у м. Луцьку, повний текст якого складено 16.07.2020 року, у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВФГ ТРЕЙД» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2020 року позивач ТзОВ «ВФГ ТРЕЙД» звернулося в суд з позовом до ГУ ДПС у Волинській області, в якому просило скасувати податкові повідомлення-рішення від 18.05.2020 року №, №, №, №.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на те, що посадовими особами відповідача у період з 06.04.2020 року по 10.04.2020 року проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань правомірності формування від`ємного значення ПДВ за жовтень 2019 року-січень 2020 року та декларування бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за січень 2020 року ТзОВ ВФГ ТРЕЙД відображених у податковій декларації з ПДВ поданій за відповідний звітний (податковий) період за січень 2020 року в сумі 519 300,00 грн., які підлягають бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, про що складено акт перевірки №6264/03-20-04-02/40769715 від 16.04.2020 року.

За наслідками перевірки контролюючим органом зроблено висновок про те, що позивачем порушено абз. б п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-Vl (із змінами та доповненнями) та Розділу III Розрахунки за звітний період глави V Порядок заповнення податкової декларації Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість затвердженого Наказом МФУ від 26.01.2016 року №21, ТзОВ ВФГ ТРЕЙД у декларації за січень 2020 року завищено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку в розмірі 3 650,00 грн.; абз. 2 п. 188.1 ст. 188, п. 189.1, п.п. г п. 198.5 ст. 198, п. 200.1, п. 200.7, п. 200.8, п. 200.9, абз. б п. 200.4 ст. 200, п. 201 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями та Наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року №21 Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29 січня 2016 року за №159/28289 із змінами і доповненнями ТзОВ ВФГ ТРЕЙД у декларації за січень 2020 року завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 40 046,00 грн., завищено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку в розмірі 515 650,00 грн. та занижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду в розмірі 676 281,00 грн.; п. 201.10 ст. 201, п. 192, 1 ст. 192 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями не здійснено реєстрацію податкових накладних (відсутня реєстрація) в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму ПДВ 1 231 957,4 грн. в тому числі за жовтень 2019 року на суму 1 103 867,00 грн. за листопад 2019 року на суму 128 090,40 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 07 липня 2020 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 18.05.2020 року №, №, №, №.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у Волинській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що при визначенні бази оподаткування ПДВ операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг враховується рівень звичайних цін (ринкових цін) на таку продукцію та не враховується розмір собівартості такої продукції. Отже, товариством реалізовано товари, за цінами, які нижче ринкових.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав подану апеляційну скаргу, вважає оскаржене рішення суду незаконним та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.

Представник позивача заперечив проти апеляційної скарги, вважає оскаржене рішення суду законним та обґрунтованим та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ТзОВ «ВФГ ТРЕЙД» з 10.07.2018 року зареєстроване Ковельською районною державною адміністрацією в якості юридичної особи, видом економічної діяльності згідно КВЕД є: 46.31 Оптова торгівля фруктами та овочами, дані фактичні обставини підтверджуються випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (т.1, а.с.13). Також позивач є платником податку на додану вартість з 01.08.2018 року.

Як слідує з матеріалів справи, на підставі наказу від 18.03.2020 року №903 Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Головним управління ДПС у Волинській області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ ВФГ ТРЕЙД з питань правомірності формування від`ємного значення податку на додану вартість за жовтень 2019 року - січень 2020 року та достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету за січень 2020 року, про що складено акт перевірки №6264/03-20-04-02/40769715 від 16.04.2020 року (т.1, а.с.15-55).

Проведеною перевіркою встановлено порушення ТзОВ ВФГ ТРЕЙД, зокрема: абзацу б пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України) та розділу III Розрахунки за звітний період глави V Порядок заповнення податкової декларації Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №21 від 26.01.2016 року, ТзОВ ВФГ ТРЕЙД у декларації за січень 2020 року завищено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (р.20.2.1) в розмірі 3 650,00 грн.; абзацу 2 пункту 188.1 статті 188, пункту 189.1 статті 189, абзацу г пункту 198.5 статті 198, пунктів 200.1, 200.7, 200.8, 200.9, абзацу б пункту 200.4 статті 200, пункту 201 статті 201 ПК України та Наказу Міністерства фінансів України №21 від 28.01.2016 року Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за №159/28289 ТзОВ ВФГ ТРЕЙД у декларації за січень 2020 року завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.21) в розмірі 40 046,00 грн., завищено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (р.20.2.1) в розмірі 515 650,00 грн. та занижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання, та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (р.18) в розмірі 676 281,00 грн.; пункту 201.10 статті 201, пункту 192.1 статті 192 ПК України не здійснено реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних (відсутня реєстрація) в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму ПДВ 1231957,40 грн., в тому числі за жовтень 2019 року на суму 1 103 867,00 грн., за листопад 2019 року на суму 128 090,40 грн.

Користуючись своїм правом, передбаченим п.86.7 ст.86 ПК України, ТзОВ ВФГ ТРЕЙД подало свої заперечення на акт перевірки №6264/03-20-04-02/40769715 від 16.04.2020 року (т.1, а.с.61-67).

За результатами розгляду заперечень, відповідач листом №12812/10/03-20-04-02-10 від 14.05.2020 року Про результати розгляду заперечення на акт документальної невиїзної перевірки вважає висновки викладені в акті правомірними та такими, що відповідають нормам діючого податкового законодавства, а вимоги викладені в запереченні на акт перевірки не підлягають задоволенню (т.1, а.с.70-72).

На підставі вищевказаного акту перевірки ГУ ДПС у Волинській області прийнято податкові-повідомлення рішення, а саме:

- № від 18.05.2020 року, яким завищено суму бюджетного відшкодування в розмірі 519 300,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові санкції) в розмірі 129 825,00 грн. (т.1, а.с.73-74);

- № від 18.05.2020 року, яким завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 40 046,00 грн. (т.1, а.с.75-76);

- № від 18.05.2020 року, яким застосовано штраф в розмірі 615 978,70 грн. від суми ПДВ в розмірі 1 231 957,40 грн. (т.1, а.с.77-78);

- № від 18.05.2020 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання в розмірі 676 281,00 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 169 070,25 грн. (т.1, а.с.79-80)

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем під час проведення перевірки ТзОВ ВФГ ТРЕЙД не було досліджено жодного первинного документу, а використовувались лише дані бухгалтерського обліку. Разом з тим, відповідачем не надано розрахунку доходів, який недоотримав позивач при здійсненні господарської діяльності з реалізації товарів, доводи про недоотримання доходів жодними доказами не підтверджено.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (далі ПК України).

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені ст.44 Податкового кодексу України.

Так, згідно з пунктом 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документам, що передбачені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» .

Відповідно до ст. 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків, а здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом ч.ч. 1-2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.

Відповідно до наведеного визначення, господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

Як встановлено пунктом 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит згідно з п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України є дата здійснення першої з наступних подій:

а) дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг);

б) дата отримання податкової накладної.

Проведення господарських операцій суб`єкта господарювання, за змістом ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік.

Згідно частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на даних бухгалтерського обліку базується фінансова, податкова, статистична та інша звітність. Таким чином первинні документи по відображенню господарчих операцій є основою для податкового обліку.

Пунктом 177.4. статті 177 Податкового кодексу України встановлено, що до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом ІІІ цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК визначено, що господарська діяльність це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК не включаються до складу витрат, що не враховуються при визначенні оподатковуваного прибутку, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У статті 198 ПК встановлено підстави, за яких у платника ПДВ виникає право на податковий кредит; визначено умови, дату, час та порядок його формування; визначено права і обов`язки платників податку в цій сфері податкових правовідносин; підстави, що унеможливлюють віднесення сплаченого (нарахованого) податку до податкового кредиту.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

За змістом пункту 198.6 статті 198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 200.2 цієї статті при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п. 200.3).

Згідно п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від`ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від`ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов`язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг;

б) залишок від`ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Матеріалами справи підтверджено, що за період з жовтня 2019 року по листопад 2019 року ТзОВ ВФГ ТРЕЙД було укладено ряд договорів з іноземними компаніями, відповідно до умов яких, продавці зобов`язуються передати у власність позивачу товар, здебільшого овочі та фрукти (т.1, а.с.200-246, т.2, а.с.1-3,65-167).

Згідно наявних в матеріалах справи ВМД придбаний товар був поставлений на митну територію України (т.1, а.с.85-199).

Так у жовтні 2019 року на виконання умов контрактів №22.08.2019 від 22.08.2019 року додаткової угоди №1 від 16.09.2019 року, додаткової угоди №2 від 31.01.2020 року, №16-У від 19.08.2019 року, додаткової угоди №1 від 13.09.2019 року, додаткової угоди №2 від 14.10.2019 року, №78-У від 07.10.2019 року, №81-У від 09.10.2019 року, №14-У від 13.08.2019 року, №15-У від 19.08.2019 року, №19-014 від 14.08.2019 року, доповнення до контракту №1 від 16.09.2019 року, №В 19-018 від 21.08.2019 року, доповнення до контракту № 1 від 16.09.2019 року, №В19-036 від 30.09.2019 року, №1 від 27.09.2019 року, №2 від 30.09.2019 року, №3 від 01.10.2019 року, №21 від 12.09.2019 року, додаткової угоди №1 від 16.09.2019 року, №2/2018 від 26.09.2018 року, додаткової угоди №1 від 15.06.2019 року, №0110-19 від 01.10.2019 року, №01-19 від 30.09.2019 року, додаткової угоди №1 від 09.10.2019 року, №24/09-2 від 24.09.2019 року та відповідно до митних декларацій UA205040/2019/046711 від 01.10.2019 року, UA205040/2019/046708 від 01.10.2019 року, UA205040/2019/046709 від 01.10.2019 року, UA205040/2019/046954 від 02.10.2019 року, UA205040/2019/046956 від 02.10.2019 року, UA205040/2019/047173 від 03.10.2019 року, UA205040/2019/047214 від 03.10.2019 року, UA205040/2019/047186 від 03.10.2019 року, UA205040/2019/047501 від 04.10.2019 року, UA205040/2019/047497 від 04.10.2019 року, UA205040/2019/047494 від 04.10.2019 року, UA205040/2019/047492 від 04.10.2019 року, UA205040/2019/047461 від 04.10.2019 року, UA205040/2019/047613 від 05.10.2019 року, UA205040/2019/047612 від 05.10.2019 року, UA205040/2019/047630 від 05.10.2019 року, UA205040/2019/047623 від 05.10.2019 року, UA205040/2019/047622 від 05.10.2019 року, UA205040/2019/047631 від 05.10.2019 року, UA205040/2019/047632 від 05.10.2019 року, UA205040/2019/047644 від 05.10.2019 року, UA205040/2019/04765 5 від 05.10.2019 року, UА205040/2019/047674 від 06.10.2019 року, UA205040/2019/047675 від 06.10.2019 року, UA205040/2019/047839 від 07.10.2019 року, UA205040/2019/048014 від 08.10.2019 року, UA205040/2019/048349 від 10.10.2019 року, UA205040/2019/048362 від 10.10.2019 року, UA205040/2019/048357 від 10.10.2019 року, UA205040/2019/048790 від 13.10.2019 року, UA205040/2019/048789 від 13.10.2019 року, UA205040/2019/048785 від 13.10.2019 року, UA205040/2019/048788 від 13.10.2019 року, UA205040/2019/048787 від 13.10.2019 року, UA205040/2019/048786 від 13.10.2019 року, UA205040/2019/048784 від 13.10.2019 року, UA205040/2019/048822 від 14.10.2019 року, UA205040/2019/048823 від 14.10.2019 року, UA205040/2019/048970 від 15.10.2019 року, UA205040/2019/048981 від 15.10.2019 року, UA205040/2019/049558 від 18.10.2019 року, UA205040/2019/049812 від 19.10.2019 року, UA205040/2019/049810, UA205040/2019/050082 від 22.10.2019 року, UA205040/2019/050081 від 22.10.2019 року, UA 205040/2019/050080 від 22.10.2019 року, UA205040/2019/050079 від 22.10.2019 року, UA 205040/2019/050085 від 22.10.2019 року, UA205040/2019/050086 від 22.10.2019 року, UA205040/2019/050428 від 23.10.2019 року, UA205040/2019/050436 від 24.10.2019 року, UA205040/2019/050666 від 25.10.2019 року, UA205040/2019/050668 від 25.10.2019 року, UА205040/2019/050863 від 26.10.2019 року позивачем завезено та здійснено оформлення для вільного обігу на території України товар на загальну суму 3 343 679,01 грн. Здійснюючи імпортні операції в жовтні 2019 року позивачем сплачено ПДВ митним органам в розмірі 892 031,30 грн.

В листопаді 2019 року на виконання умов контракту №08-11/19 від 08.11.2019 року та відповідно до митних декларацій UА205040/2019/051988 від 03.11.2019 року, UA205040/2019/052486 від 06.11.2019 року, UA205040/2019/052489 від 06.11.2019 року, UA205040/2019/052497 від 06.11.2019 року, UA205040/2019/052493 від 06.11.2019 року, UA205040/2019/053670 від 13.11.2019 року, UA205040/2019/053933 від 15.11.2019 року, UA205040/2019/053932 від 15.11.2019 року, UA205040/2019/054263 від 18.11.2019 року, UA205040/2019/055974 від 28.11. 2019 року, UA 205040/2019/055977 від 28.11.2019 року позивачем завезено та здійснено оформлення для вільного обігу на території України товар на загальну суму 851 892,50 грн. Здійснюючи імпортні операції в листопаді 2019 року позивачем сплачено ПДВ митним органам в розмірі 202 584,00 грн.

В грудні 2019 року відповідно до митних декларацій UA205050/2019/200106 від 11.12.2019 року, UA205050/2019/202763 від 26.12.2019 року, UA205050/2019/202791 від 26.12.2019 року, UA205050/2019/202809 від 26.12.2019 року позивачем завезено та здійснено оформлення для вільного обігу на території України товар на загальну суму 501 988,76грн. Здійснюючи імпортні операції в грудні 2019 року позивачем сплачено ПДВ митним органам в розмірі 103 542,00грн.

В січні 2020 року відповідно до митних декларацій UA205050/2019/2020/001930 від 16.01.2020 року, UA205050/2019/001924 від 16.01.2020 року, UA205050/2019/004373 від 27.01.2020 року, UA205050/2019/004374 від 27.01.2020 року, UA205050/2019/005531 від 30.01.2020 року Позивачем завезено та здійснено оформлення для вільного обігу на території України товар на загальну суму 563 622,57 грн. Здійснюючи імпортні операції в січні 2020 року, позивачем сплачено ПДВ митним органам в розмірі 124 521,30 грн.

Придбання товарів підтверджується також оборотами по рахунку 632 Розрахунки з іноземними постачальниками, про що зазначено в акті перевірки та не заперечується відповідачам.

В подальшому придбані позивачем товари були реалізовані ТзОВ Томатті та ТзОВ Вінгор Груп, що підтверджується договорами купівлі-продажу (т.2, а.с.4-9), та видатковими накладними за період жовтень-листопад 2019 року (т.2, а.с.26-35).

ТзОВ ВФГ ТРЕЙД реалізовує овочі, а саме: картопля свіжа, урожай 2019 року 2,45-4,1 грн., за 1 кг., картопля свіжа, сорт Коломбо, урожай 2019 року - 2,29 грн. за 1 кг., картопля свіжи, сорт Лабелла, урожай 2019 року-3,00 грн. за 1 кг., картопля свіжа, сорт Венетта, урожай 2019 року - 2,92 грн. за 1 кг.

За результатами господарської діяльності, з метою реалізації свого права на отримання бюджетного відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість позивач при поданні податкової декларації з ПДВ за січень 2020 року до відповідача заявив до відшкодування з державного бюджету від`ємного значення між податковим кредитом та податковим зобов`язанням з ПДВ в сумі 40 046,00 грн.

Дослідивши вказані первинні документи складені для документального оформлення господарських операцій, суд не має підстав для визнання їх такими, що не відповідають вимогам оформлення первинних документів бухгалтерської та податкової звітності.

Тим більше, в акті перевірки контролюючим органом не заперечується проти правильності та повноти оформлення первинних документів, які складалися позивачем та його контрагентом.

Покликання апелянта на інформацію з мережі Інтернет із сайтів 4sg.com.ua та selo.ua відносно цін овочів та фруктів, є безпідставним, оскільки така інформація призначена для інформаційно-аналітичного забезпечення та носить виключно інформативний характері, не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом.

Аналізуючи вищенаведене, позивачем надано суду первинну документацію, внаслідок дослідження якої, колегія суддів дійшла висновку про те, що зазначені копії первинних документів, підтверджують реальність господарських операцій позивача з контрагентами. Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, так як не встановлено відсутність документів бухгалтерського і податкового обліку, необхідних для підтвердження задекларованих показників податкового кредиту по операціям з контрагентами, обов`язок ведення і зберігання яких покладено на позивача.

Крім цього, згідно із ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Так, у п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 липня 2020 року у справі №140/7825/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький
Повний текст постанови складено 23.10.2020 року.