Справа № 359/8325/20
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2020-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 359/8325/20 Суддя (судді) першої інстанції: Яковлєва Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М, при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до дільничної виборчої комісії № 320140 с. Вишеньки, Відділу ведення Державного реєстру виборців Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Вишеньківська сільська рада Бориспільського району Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , про уточнення списку виборців шляхом виключення інших осіб,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просила:

- ухвалити рішення про уточнення списку виборців шляхом виключення зі списку виборців, які голосують на місцевих виборах 25 жовтня 2020 р. на звичайній виборчій дільниці № 320140, таких осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ;

- зобов`язати дільничну виборчу комісію № 320140 внести зміни до списку виборців шляхом виключення зі списку виборців осіб, які неправомірно включені до нього, шляхом викреслення, що засвідчується записом «Виключено» та підписами голови або заступника голови і секретаря дільничної виборчої комісії у графі «Примітки», а саме таких осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що під час ознайомлення з попереднім списком виборців, які голосують на місцевих виборах 25 жовтня 2020 р. на звичайній виборчій дільниці № 320140, нею було виявлено, що напередодні виборів мала місце значна кількість звернень виборців щодо зміни їхніх виборчих адрес і реєстрація аномально великої кількості осіб на адресу одного і того самого дачного будинку АДРЕСА_1 .

За даними довідки № 228502206 від 18.10.2020 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зазначений дачний будинок не є об`єктом житлової нерухомості.

Позивач стверджувала, що названі 15 осіб при поданні заяви щодо тимчасової зміни виборчої адреси, вказали відомості, що вони нібито постійно проживають у житловому фонді, але даний факт не відповідає дійсності, так як приміщення не пристосовано для постійного проживання.

Вважаючи, що за наведених обставин мало місце неправомірне надання таким особам права голосу на виборах депутатів та голови сільської територіальної громади, оскільки вони не зареєстровані та не проживають за вказаною адресою, ОСОБА_1 , просила задовольнити позов.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2020 р. у задоволенні позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову про задоволення позову.

Крім обставин, зазначених у позовній заяві, апелянт акцентує увагу на тому, що 19.10.2020 р. вона зверталась із заявою до органу ведення Державного реєстру виборців, однак останній її не розглянув та не вжив заходів з проведення перевірки чи уточнення відомостей у порядку ст.ст. 20-1, 23 Закону України «Про Державний реєстр виборців».

Перевіривши повноту встановлення місцевим адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

15 липня 2020 року Верховною Радою України прийнято постанову № 795-ІХ «Про призначення чергових місцевих виборів у 2020 році», якою призначено чергові вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів на неділю 25 жовтня 2020 року.

Як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 проживає в с. Вишеньки та є виборцем і кандидатом у депутати в багатомандатному виборчому окрузі № 6 з виборів депутатів Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області.

Згідно листу Бориспільської районної державної адміністрації № 48/07-58-554 від 22.10.2020 р. громадяни ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 звернулись до органу ведення Державного реєстру виборців щодо зміни виборчої адреси. Оскільки підстав для відмови у задоволенні заяв виборців не було, виборчу адресу змінено на наступну: АДРЕСА_2 .

Відповідно до листа Вишеньківської сільської ради № 02-32-916 від 22.10.2020 р. місце реєстрації зазначених громадян невідомо.

За даними листа Вишеньківської сільської ради № 02-32-898 від 19.10.2020 р. інформація щодо зареєстрованих осіб за адресою АДРЕСА_2 відсутня.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 18.10.2020 р. за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано дачний будинок, який не є об`єктом житлової нерухомості.

Відповідно до частини 5 статті 7 Виборчого кодексу України право голосу на виборах депутатів сільської, селищної, міської ради територіальної громади та сільського, селищного, міського голови мають виборці, виборча адреса яких віднесена до території відповідної територіальної громади.

Частиною 6 названої статті Виборчого кодексу України установлено, що належність громадянина до відповідної територіальної громади та проживання його на відповідній території визначаються його виборчою адресою (крім випадків, передбачених законом).

За змістом статті 42 Виборчого кодексу України дільнична виборча комісія звичайної виборчої дільниці наступного дня після отримання попереднього списку виборців надає його для загального ознайомлення у приміщенні дільничної виборчої комісії. Виборець має право ознайомитися з попереднім списком виборців у приміщенні дільничної виборчої комісії та перевірити правильність внесених до нього відомостей. Виборець може звернутися до дільничної виборчої комісії або безпосередньо до органу ведення Державного реєстру виборців із заявою про уточнення попереднього списку виборців, у тому числі про включення або виключення зі списку себе особисто або інших осіб, а також щодо наявності або відсутності відміток про постійну нездатність виборця пересуватися самостійно.

Правові та організаційні засади створення і ведення єдиного Державного реєстру виборців в Україні визначено Законом України «Про Державний реєстр виборців» від 22 лютого 2007 р. № 698-V.

Згідно частини 2 статті 8 Закону України «Про Державний реєстр виборців» виборчою адресою виборця є адреса, за якою зареєстровано його місце проживання відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», якщо інше не передбачене цією статтею.

Стаття 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 р. № 1382-IV визначає місце проживання як житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Згідно частини 3 статті 8 Закону України «Про Державний реєстр виборців» за зверненням виборця орган ведення Реєстру може визначити іншу виборчу адресу виборця, ніж визначену відповідно до частини другої цієї статті.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що за загальним правилом виборчою адресою виборця є, зокрема, житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому він зареєстрований та проживає.

Водночас, за зверненням виборця орган ведення Реєстру може визначити іншу виборчу адресу, ніж та, що визначена ч. 2 ст. 8 Закону України «Про Державний реєстр виборців». Тобто, адресу за якою він не зареєстрований.

Відповідно до частини 2 статті 20 Закону України «Про Державний реєстр виборців» у разі звернення щодо зміни виборчої адреси виборець подає до органу ведення Реєстру за новою виборчою адресою заяву, до якої додаються документи (копії документів), що підтверджують зміну виборчої адреси виборця.

Частиною 4 статті 20 Закону України «Про Державний реєстр виборців» передбачено, що у разі звернення щодо зміни виборчої адреси на підставі частин третьої і четвертої статті 8 цього Закону у заяві виборця, зазначеної у частині другій цієї статті, вказується адреса житла, за якої він фактично проживає та яку просить визначити його новою виборчою адресою.

При цьому, згідно частини 5 статті 20 Закону України «Про Державний реєстр виборців» вимоги частин першої і другої цієї статті щодо подання документів (копій документів), що підтверджують зміну виборчої адреси виборця, до звернень щодо зміни виборчої адреси на підставі частин третьої і четвертої статті 8 цього Закону не застосовуються.

Таким чином, законодавчо установлено, що у разі визначення органом ведення Реєстру іншої виборчої адреси виборця за зверненням виборця, від останнього не вимагається подання документів (копій документів), що підтверджують зміну його виборчої адреси.

Отже, єдиною умовою для зміни виборчої адреси за ініціативою виборця є його заява із зазначенням адреса житла, за якої він фактично проживає.

Відповідно до частини 1 статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно частини 1 статті 379 Цивільного кодексу України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Відповідно до пункту 2 Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 158 від 03 липня 2018 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 серпня 2018 р. за № 976/32428, дачний будинок - це будинок, який використовується протягом року з метою позаміського відпочинку, та прибудова до нього.

Із наведеного випливає, що оскільки дачний будинок призначений для тимчасового проживання, то він є житлом в розумінні Цивільного кодексу України та може бути виборчою адресою відповідно до Закону України «Про Державний реєстр виборців».

Крім того, згідно статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Статтею 2 «Свобода пересування» Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та в Першому протоколі до неї від 16 вересня 1963 року, що ратифікований Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, установлено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» установлено, що вільний вибір місця проживання чи перебування - це право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати.

Відповідно до статті 4 Житлового кодексу УРСР жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд. Житловий фонд включає: жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд); жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об`єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд); жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів); жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд); квартири в багатоквартирних жилих будинках, садибні (одноквартирні) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях усіх форм власності, що надаються громадянам, які відповідно до закону потребують соціального захисту (житловий фонд соціального призначення). До житлового фонду включаються також жилі будинки, що належать державно-колгоспним та іншим державно-кооперативним об`єднанням, підприємствам і організаціям. Відповідно до Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік до цих будинків застосовуються правила, встановлені для громадського житлового фонду. До житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Таким чином, садовий будинок не зазначений у переліку об`єктів, які не входять до житлового фонду.

Також слід відмітити, що відповідно до пункту 2 Порядку переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 321 від 29 квітня 2015 р., переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки здійснюється безоплатно органами місцевого самоврядування села, селища, міста, з якими відповідні дачні поселення та садівничі товариства пов`язані адміністративно або територіально.

Тобто, чинне законодавство не виключає можливості переведення дачних будинків у статус житлових.

У постанові від 10 жовтня 2019 р. у справі № 2340/4673/18 Верховний Суд зазначив, що відмінність будівельних норм у частині вимог до окремих конструктивних рішень, що застосовуються під час будівництва житлових будинків у порівнянні з садовими будинками, не позбавляє останніх ознак, притаманних житлу, і не спростовує їхньої придатності для постійного проживання, за умови, що власник садового будинку з власної ініціативи пристосував його для цього, встановивши додаткове обладнання чи комунікації.

За таких обставин, помилковим є твердження скаржника про те, що при поданні заяв про зміну виборчої адреси ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 вказали недостовірні відомості з огляду на те, що дачний будинок не призначений для постійного проживання.

Жодних прямих або непрямих доказів, які б підтверджували факт того, що садовий будинок по АДРЕСА_2 не придатний для експлуатації та проживання у ньому людей або того, що названі громадяни не проживають у ньому позивачем не надано.

Колегія суддів погоджується з твердженням позивача про те, що ухвалюючи рішення у справі суд попередньої інстанції не повно дослідив матеріали справи внаслідок чого дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_1 не зверталась до органу ведення Реєстру виборців щодо уточнення списку виборців шляхом виключення із нього інших осіб у порядку визначеному статтею 20-1 Закону України «Про Державний реєстр виборців», оскільки з листа Бориспільської районної державної адміністрації № 48/07-58-554 від 22.10.2020 р. вбачається, що таке звернення мало місце.

Однак, за наведеного правового регулювання та обставин справи факт такого звернення не має вирішального значення для вирішення спору.

Приймаючи до уваги, що помилкові висновки Бориспільського міськрайонного суду Київської області не призвели до неправильного вирішення справи по суті, судова колегія не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Керуючись статтями 272, 273, 274, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя О.М.Оксененко