Справа № 623/3336/20
Суддя: Одарюк М. П.
Дата ухвалення: 2020-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер справи 623/3336/20
Номер провадження 2-а/623/47/2020
РІШЕННЯ
іменем України

22 жовтня 2020 року м. Ізюм
Ізюмський міськрайонний суд Харківської області в складі:
головуючого судді - Одарюка М.П.,
за участю секретаря - Костенко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізюм адміністративну справу № 623/3336/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконуючої обов`язки начальника 2 групи відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) старшого лейтенанта Охрімової Ірини Сергіївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:
25 вересня 2020 року позивач звернувся з до суду з позовом, в якому просить суд скасувати постанову № 000057 від 14 вересня 2020 року винесеною заступником начальника 2 групи відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) старшого лейтенанта ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення передбаченого ч.1 ст. 204-2 КУпАП України у вигляді штрафу в сумі 1700,00 грн., провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності закрити, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної прикордонної служби України Східного регіонального управління Луганського Прикордонного загону ВПС « Мілове» ім. В.Банних на користь позивача судові витрати у розмірі 439,40 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 14 вересня 2020 року відповідачем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 000057 на позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП у розмірі 1700,00 грн. Позивач не погоджується з вказаною постановою, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що постанова про накладання адміністративного стягнення не несе в собі будь-якого доказового значення у вчиненні правопорушення, не містить у собі фактичних даних, які використовуються для встановлення обставин справи відповідно до принципу об`єктивної істини. Відповідачем не було надано до оскаржуваної постанови жодних доказів які б підтвердили порушення позивачем п.3 постанови КМУ № 815 від 17.07.2019 « Про затвердження Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій». Також позивач вказує на те, що адреса реєстрації його міста проживання невірно вказана в постанові, що, як вважає позивач, свідчить про формальний підхід посадової особи.
Позивач разом з позовною заявою надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, своїм правом надання письмового відзиву на позовну заяву не скористалася.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Згідно із п.1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
За нормою п.1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Рішення відповідача - постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст.55 Конституції України та статтею 6 КАС України.
Згідно ч. 1 ст. 204-2 КУпАП передбачена відповідальність за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.
У відповідності до змісту ст.222-2 КУпАП справи про адміністративні правопорушення за ст.204-2 КУпАП розглядають органи Державної прикордонної служби України та накладають стягнення.
Статтею 258 КУпАП встановлено, що Протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 202 - 2031, 2042, 2044 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Судом встановлено, що постановою про адміністративне правопорушення № 000057 від 14 вересня 2020 року встановлено, що 13.09.2020 року о 10:00 год. ОСОБА_1 перетнув державний кордон України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску через державний кордон України « Успенка», чим порушив вимоги п.3 постанови КМУ № 815 від 17.07.2019 року, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП (а.с.14).
Із змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 свою вину визнав та щиро розкаявся в скоєному адмінправопорушенні.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП наділена наступними правами: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

На підставі вищенаведених норм законодавства, суд приходить до висновку про те, що відповідач, неправомірно застосовуючи скорочений порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, повинен був винести постанову за наслідками розгляду справи, виконати вимоги та дотриматись гарантій, які закріплені КУпАП.

Складена постанова не містить посилання на докази, які б доводили наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Згідно з частинами 1,2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача. Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про відсутність належних та достатніх доказів для констатування факту порушення позивачем вимог п.3 постанови КМУ № 815 від 17.07.2019 « Про затвердження Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», відповідно і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП.
Керуючись статтями 2,6,77, 241-246, 286, 295 КАС України, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Скасувати постанову № 000057 від 14 вересня 2020 року винесеною заступником начальника 2 групи відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) старшого лейтенанта ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення передбаченого ч.1 ст. 204-2 КУпАП України у вигляді штрафу в сумі 1700,00 грн.
Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 204-2 КУпАП України - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної прикордонної служби України Східного регіонального управління Луганського Прикордонного загону ВПС " Мілове" ім. В. Банних на користь ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 420,40 грн.
З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду у встановленому порядку протягом десяти днів з дня його складення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду М.П.Одарюк