Справа № 278/2799/20
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2020-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 278/2799/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дубовік О.М.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

24 жовтня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,

представника відповідача: Касянчука С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного підприємства "Медіа Ресурс" на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 22 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства "Медіа Ресурс" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

19 жовтня 2020 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в Житомирський районний суд Житомирської області з позовною заявою до приватного підприємства "Медіа Ресурс" (відповідача), про:

- визнання неправомірними дії відповідача щодо випуску та публікації недостовірної інформації в спецвипуску № 5 газети 20 хвилин від 08.10.2020 відносно ОСОБА_1 на 1 сторінці в статті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », на 2-3 сторінках в статті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 », на 4 сторінці в статті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та « ІНФОРМАЦІЯ_4 »;

- заборонити відповідачу розповсюджувати спецвипуск № 5 газети 20 хвилин від 08.10 2020 р., зобов`язати вилучити друкований спецвипуск № 5 газети 20 хвилин від 08.10.2020 з розповсюдження та вилучити його електронну версію з сайту https://zt.20minut.ua/.

Житомирський районний суд Житомирської області рішенням від 22.10.2020 позов задовольнив частково. Визнав неправомірними дії відповідача, які полягали у поширенні у спецвипуску № 5 газети 20 хвилин у статті під назвою Одіозний даішник-мільйонер відомостей стосовно того, що ОСОБА_1 є противником автокефалії, другом Російської Федерації та під час Революції Гідності 16 січня 2014 року без обговорення, не використовуючи систему для голосування Рада, голосував за прийняття законів про посилення відповідальності за участь в акціях протесту, неправомірними.

Визнав неправомірними дії приватного підприємства Медіа Ресурс, які полягали у поширенні у спецвипуску № 5 газети 20 хвилин у статті під назвою Мільйонна афера за підтримки екснардепа ОСОБА_2 відомостей стосовно того, що на угоді, укладеній у зв`язку з виділенням урядом 1,5 млн грн за зверненням ОСОБА_1 держбюджет переплатив посереднику близько 1 млн грн.

Також визнав неправомірними дії приватного підприємства Медіа Ресурс, які полягали у поширенні у спецвипуску № 5 газети 20 хвилин у статті під назвою Чи виявлені порушення в декларації ОСОБА_2 відомостей стосовно визнання НАЗК порушення, яке полягало в умисному зазначенні ОСОБА_1 у декларації недостовірних даних, а також відомостей про вартість придбаного останнім майна та джерел його доходу, які виявлено НАЗК.

Заборонив приватному підприємству Медіа ресурс розповсюджувати спецвипуск № 5 газети 20 хвилин від 08 жовтня 2020 року, як такий, що містить неправдиві відомості про ОСОБА_1 , та вилучити електронну версію цієї статті із сайту http://zt.20minut.ua.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що у спецвипуску № 5 газети 20 хвилин від 08 жовтня 2020 року, та його електронній версії розміщеній на веб-сайті ПП Медіа ресурс не поширено відомості про позивача, як про суб`єкта виборчого процесу. Зазначає про порушення судом першої інстанції правил підсудності.

Вважає, що недостовірність викладеної інформації у встановленому законом порядку не встановлена. Зокрема в статті під назвою Одіозний даішник-мільйонер наведено оціночні судження її автора щодо служби позивача в лавах Державтоінспекції, однак жодних фактичних висловлювань щодо корупційних дій позивача не було наведено. Зазначає, що 16.01.2014 позивач в дійсності голосував під час Революції Гідності, за прийняття законів про посилення відповідальності за участь в акціях протесту та в подальшому звернувся до Голови Верховної ради України з проханням вважати результатом його голосування "Не голосував".

Також щодо статті під назвою Мільйонна афера за підтримки екснардепа ОСОБА_2 зазначає, що автор статті натякає на те, що він причетний до завдання державному бюджету збитків через купівлю автомобіля. Однак, у статті чітко процитовано інформацію з ухвали по кримінальному провадженню. Автор статті наводить інформацію про осіб, які причетні до проведння публічної закупівлі, наводить інформацію про учасників тендеру а також свої оціночні судження з даного приводу.

Щодо доводів статті під назвою Чи виявлені порушення в декларації ОСОБА_2 позивач вказував на те, що ця стаття містить недостовірні відомості, що підтверджується рішенням Житомирського районного суду Житомирської області по справі №278/1638/19 від 09.10.2020, однак на даний час готується апеляційна скарга, а тому такі посилання є передчасними.

Вважає, що в діях відповідача відсутній злий умисел щодо публікації даної статті задля завдання непоправної шкоди діловій репутації позивача, а також введення в оману громади стосовно його діяльності.

Позивач надіслав відзиву на апеляційну скаргу відповідно до якого просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, який прибув у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у спецвипуску № 5 газети 20 хвилин від 08 жовтня 2020 року розміщено такі статті:

- Одіозний даішник-мільйонер наступного змісту:

"Ексрегіонал у генеральських пагонах є завзятим противником автокефалії і палкий друг РФ. І при цьому ОСОБА_3 досі на політичному плаву. Воно і зрозуміло, таке давнє не тоне. Але разом з тим, з року в рік у ЗМІ з`являються все нові і нові приклади збагачення ОСОБА_2 … До владного олімпу генерал-полковник прийшов з державтоінспекції - найбільш корумпованого підрозділу МВС. Від рядового «оператора машинного доїння», як традиційно в народі називають працівників ДАІ, ОСОБА_3 швидко дослужився до заступника керівника столичної авто-інспекції. Звідти невдовзі переплигнув на центрального апарату податкової поліції, котра на довгі роки стала головним ворогом усього бізнесу. Чотириразовий народний депутат вперше потрапив до у 1998 році. Двадцять років тому ОСОБА_4 обіграв ОСОБА_5 , який представляв округ у Верховній Раді 2-го скликання. До нього депутатом тут вибирали Федора Панасюка (в 1990 це був Любарський округ). Вростання у владні структури часів ОСОБА_6 , важливий у силових структурах функціонер перетворився у сірого кардинала. А тривале перебування у Верховній Раді забезпечили ОСОБА_1 навичками непотоплюваності. Його вплив базується на міцних зв`язках у столичному політикумі і численних родичах, похресниках і похресницях, розставлених на «жирні» державні посади. Зокрема, ОСОБА_7 пліч-о-пліч працював разом ОСОБА_8 , також із нинішнім главою МВС ОСОБА_9 . Через скасування у середині "двотисячних" мажоритарки, попрацював начальником УМВС в Харківській області, що викликало цілий скандал. Порівнювали його тільки з призначенням ОСОБА_10 в 2004 році на посаду першого заступника голови СБУ. Згодом його перевели на керівника департаменту транспортної міліції України. Поки знову не зайшов у Верховну Раду в 2012-му, де швидко доєднався до фракції Партії регіонів. 16 січня 2014 року під час Революції Гідності парламент голосує підняттям рук за посилення відповідальності за участь в акціях протесту. Без обговорення, не використовуючи систему для голосування Рада, «регіонали» і не тільки голосують за збільшення покарання протестувальникам. Тексти законів стають доступними після голосування. І вже наступного дня ОСОБА_11 підписує ініціативу. Підтримав прийняття законів підняттям руки й член фракції «Партії регіонів» ОСОБА_3 . Коли ж побачив, що ОСОБА_12 втік, швидко покинув партію і написав заяву, якою анулював свій голос під диктаторськими законами. З початком військових дій на Сході, народний депутат замість того, щоб допомоги багатьом землякам, які пішли захищати державу, лише продовжив збільшувати власні статки. Якщо відкрити декларацію депутата ОСОБА_2 , то може скластись враження, що він прийшов в парламент з великого і успішного бізнесу. Будинок на 850 квадратів, апартаменти в Києві за 6 млн грн, дві автівки за 9 млн грн, швейцарські годинники, ювелірка, лише в доларах 1 млн доларів. Бізнес за нардепом-генералом не водиться, а оформлений на його доньку та зятя ОСОБА_13 . Разом зі сватом їм належить готельний бізнес і власна справа у сфері транспорту, до розвитку якої долучився й ОСОБА_3 , очолював свого часу всю транспортну міліцію України. В боргу сват не залишився, і у 2016 році ОСОБА_14 дарує ОСОБА_15 12,7 млн грн готівкою."

- Мільйонна афера за підтримки екснардепа ОСОБА_2 такого змісту:

"Хоч обласне управління охорони здоров`я не вбачало потреби у закупівлі вживаної машини швидкої допомоги, на звернення ОСОБА_2 уряд виділив 1,5 млн грн. Як свідчать матеріали кримінальної справи, на одній такій угоді держбюджет переплатив посереднику близько 1 млн грн! Ухвалюючи державний бюджет, народні обранці щороку закладають декілька мільярдів на так звані заходи з соціально-економічного розвитку. Статті видатків уряд включає на прохання нардепів. Через це декотрі з них вважають дані бюджетні кошти своїми. - Тому, вручаючи цей автомобіль, я хотів би подякувати Кабінету Міністрів України, який на субвенцію виділив мені ці кошти для придбання даного автомобіля для ОТГ, заявляв у січні минулого року ОСОБА_3 . Тоді під політика зорганізували масове дійство з численними словами вдячності за турботу обранця про простих громадян. Попри подібне активне задобрення виборців, знову потрапити до Верховної Ради ОСОБА_15 не вдалося. Однак разом із розрекламованим автомобілем з`явилося кримінальне провадження: посадових осіб підозрюють у розкраданні бюджетних коштів в особливо великих розмірах. Тендер під субвенцію. Історія вибивання коштів з державного бюджету на автомобіль швидкої допомоги бере свій початок з 2017 року. У депутатському запиті ОСОБА_3 посилався на термінову необхідність в автомобілі, оскільки старий санітарний автомобіль у Мирополі відпрацював свій ресурс і потребує постійного ремонту. У березні 2018 року нардеп надіслав депутатське звернення до Міністерства охорони здоров`я. Відомство зобов`язало надати відповідь управління охорони здоров`я Житомирської ОДА, яке зі свого боку вказало відповідальною за забезпечення автомобілем місцеву громаду. Оскільки у Миропільській ОТГ наявна бригада екстреної медичної допомоги, яка за 2017 рік виконала близько 4 тис. виїздів, ця «ситуація робить недоцільним придбання автомобіля, а саме «швидкої допомоги». У листопаді цього ж року з`являються зміни в урядовій постанові і з державного бюджету на Миропіль все ж таки передбачають субвенцію в 1,5 млн грн. У тендері пропозиції подали 4 учасники. ТОВ «ВІДІ ЮНІКОМЕРС» запропонувала за 1,7 млн грн новий спеціалізований автомобіль швидкої допомоги на базі Форд Транзит. На 100 тис. грн дешевше була заявка від ТОВ «Автоспецпром». Більш дешеві пропозиції надали фірми « ІНФОРМАЦІЯ_5 » та «ДУАЦ» по 1,65 млн та 1,61 млн грн відповідно. Оскільки під час торгів ніхто з учасників ціну не змінював, тендерний комітет визнав пропозицію ТОВ «ДУАЦ» найдешевшою, і з переможцем уклали договір.

- Портрет ОСОБА_7 наступного змісту:

"В інтерв`ю, опублікованому інформагенцією «Уніан», тодішній голова Харківської ОДА ОСОБА_16 описав на той час головного міліціонера Харківщини ОСОБА_2 - А в Харківській області, яка традиційно є кузнею міліційних кадрів і дала багато міністрів внутрішніх справ, з`явився такий персонаж, як ОСОБА_7 , - заявив ОСОБА_16 . - Чи можна уявити, що сьогодні, за ОСОБА_17 , в якійсь області може бути призначений начальником міліції чоловік типу Развадовського природженого афериста, який настільки успішно торгував посадами, що протягом двох місяців одна й та сама особа за певну плату могла побувати на трьох посадах, - додав очільник області. Обравшись до парламенту. Развадовський як і Добкін стали депутатами фракції «Партії Регіонів»: - Подивімося на цю ситуацію з іншого боку. Був ОСОБА_7 , який з маніакальною завзятістю фабрикував і збирав матеріали для створення кримінальної справи щодо організації наркотрафіку першими особами міста (Харків, Авт.). Потім зазвучала тема вживання наркотиків.- Найцікавіше, що ОСОБА_7 діяв не сам, а з рядом міліціонерів, які за посадою зобов`язані були б боротися з ганебними і страшними явищами, які, на жаль, є в нашому суспільстві. Як і в будь-якому іншому. Коли співробітники СБУ заарештували в Харкові цілу мережу наркоторговців, серед них виявилися і люди в погонах. - Третина з них міліціонери, які разом з ОСОБА_7 робили запити, підписували і передавали до судів матеріали. Бачите, що насправді виявилося. Їх затримували з мішками трамадолу, з героїном, кокаїном, з цією маковою або як вона там називається соломкою. Це вони організовували мережу збуту, яку безумовно можна назвати словом «наркотрафік» стверджував ОСОБА_16 .

-Чи виявлені порушення в декларації ОСОБА_2 такого змісту:

"У першому пункті рішення Національного агентства з питань запобігання корупції (далі НАЗК) чітко прописано, що порушення закону все-таки були. Їх два. Перше це те, що ОСОБА_3 у своїй декларації за 2016 рік невірно вказав вартість земельної ділянки загальною площею 2 450 кв. м, придбаної ним 30 травня 2009 року. Нардеп вказав суму у 377545 грн, тоді як згідно з копією договору купівлі-продажу ця земельна ділянка коштувала народному обранцю 1 мільйон грн. НАЗК ж ОСОБА_3 «повідомив, що зазначена ним сума 377 545,00 грн замість 1 000 000,00 грн є технічною помилкою, яка виникла через вкрай нестабільну роботу системи електронного декларування». Різниця у вартості склала більше 600 тис. грн. Можливо, для депутата Верховної Ради це і невелика сума, а от скільки треба працювати звичайному пересічному українцю, щоб заробити стільки? У рішенні НАЗК прямо сказано, що порушення закону було: «Таким чином, у розділі 3 "Об`єкти нерухомості" декларації суб`єкт декларування ( ОСОБА_3 ред.) зазначив недостовірні відомості про вартість об`єкта нерухомого майна, що належить йому на праві власності, чим не дотримав вимоги пункту 2 частини першої статті 46 Закону». А тепер про другий, не менш цікавий момент. У розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» декларації ОСОБА_3 зазначив, що продав 2 автівки, вартістю 950 000,00 грн та 2 500 000, 00 грн. Але найцікавіше те, що нардеп зазначив джерелом доходу... самого себе. НАЗК також визнало це порушенням. Нагадаємо, що ОСОБА_3 був серед 59 депутатів Верховної Ради, які підписали і направили до Конституційного суду подання, на основі якого останній скасував статтю, що передбачає покарання за незаконне збагачення."

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 38 Конституції України визначено, що громадяни мають право брати участь в управлінні державними справами, у всеукраїнському та місцевих референдумах, вільно обирати і бути обраними до органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Виборчий кодекс України відповідно до Конституції України визначає гарантії права громадян на участь у виборах, регулює підготовку та проведення виборів Президента України, народних депутатів України, обласних, районних, сільських, селищних, міських, районних у містах рад, сільських, селищних, міських голів.

Відповідно до статті 20 Виборчого кодексу України виборчий процес - це здійснення протягом встановленого цим Кодексом періоду часу суб`єктами, визначеними статтею 22 цього Кодексу, виборчих процедур, пов`язаних із підготовкою і проведенням відповідних виборів, встановленням та офіційним оголошенням (офіційним оприлюдненням) їх результатів.

Згідно з частиною 1 статті 22 Виборчого кодексу України суб`єктом виборчого процесу відповідних виборів є: 1) виборець, який має право голосу на відповідних виборах; 2) виборча комісія, уповноважена здійснювати підготовку і проведення відповідних виборів; 3) партія (організація партії), яка висунула кандидатів на відповідних виборах; 4) кандидат, зареєстрований для участі у відповідних виборах у порядку, встановленому цим Кодексом; 5) офіційний спостерігач від кандидата чи партії (організації партії) - суб`єкта відповідного виборчого процесу або від громадської організації, зареєстрований у порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 64 Виборчого кодексу України передбачено, що суб`єкт виборчого процесу може оскаржити рішення, дії чи бездіяльність, що стосуються виборчого процесу, до суду в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Також частиною 1 ст. ст. 275 КАС України передбачено право кандидата оскаржувати зокрема рішення, дії чи бездіяльність засобів масової інформації.

Виключно до суду шляхом подання позовної заяви оскаржуються рішення, дії чи бездіяльність засобів масової інформації, інформаційних агентств, їх власників, посадових і службових осіб, творчих працівників (п. 7 ч. 2 ст. 64 Виборчого кодексу України).

Пунктом 5. ч. 5 ст. 12 Виборчого кодексу України встановлено, що рівність прав і можливостей кандидатів, партій (організацій партій) - суб`єктів виборчого процесу брати участь у виборчому процесі відповідних виборів забезпечується, зокрема, рівним та неупередженим ставленням засобів масової інформації, інформаційних агентств до кандидатів, партій (організацій партій) - суб`єктів виборчого процесу.

Засоби масової інформації, інформаційні агентства здійснюють інформування про перебіг виборчого процесу, події, пов`язані з виборами, на засадах збалансованості, достовірності, повноти і точності, об`єктивності поширюваної інформації, доступності з дотриманням вимог законодавства про інформацію та про засоби масової інформації, норм журналістської етики (ч. 6 ст. 12 Виборчого кодексу України).

Свобода передвиборної агітації, рівного доступу всіх кандидатів і суб`єктів їх висування на відповідних виборах до засобів масової інформації незалежно від їх форми власності, крім засобів масової інформації, засновниками яких є партії (організації партій) є однією із засад, на яких здійснюється виборчий процес кожних виборів (п. 6 ч. 1 ст. 21 Виборчого кодексу України).

За змістом ч. 4 ст. 47 Виборчого кодексу України засоби масової інформації при поширенні інформації про вибори, яка не є передвиборною агітацією відповідно до статті 51 цього Кодексу, зобов`язані дотримуватися об`єктивності, неупередженості, збалансованості, достовірності, повноти і точності інформації, уникати дискримінації та сексизму.

Частиною 5 ст. 57 Виборчого кодексу України забороняється поширення завідомо неправдивих відомостей про кандидата, партію (організацію партії) - суб`єктів виборчого процесу.

Слід також зазначити, що згідно ч. 2 ст. 49 Виборчого кодексу України інформаційні агентства та засоби масової інформації поширюють повідомлення про перебіг виборчого процесу, події, пов`язані з виборами, базуючись на засадах достовірності, повноти і точності, об`єктивності інформації та її неупередженого подання.

Інформаційні агентства, засоби масової інформації, що поширюють повідомлення про перебіг виборчого процесу, події, пов`язані з виборами, не можуть допускати замовчування суспільно необхідної інформації, що стосується цих подій, якщо вона була їм відома на момент поширення інформації. Інформаційні агентства, засоби масової інформації зобов`язані поширювати інформацію про вибори відповідно до фактів, не допускаючи перекручування інформації. Засоби масової інформації та інформаційні агентства повинні намагатися отримувати інформацію про події, пов`язані з виборами, з двох і більше джерел, віддаючи перевагу першоджерелам.

Таким чином, поширення неправдивих відомостей про суб`єктів виборчого процесу є порушенням вимог Виборчого кодексу України, отже, інтереси кандидата, який вважає поширені стосовно нього відомості неправдивими, можуть бути захищені адміністративним судом шляхом визнання дій засобу масової інформації неправомірними.

Неправдивими є відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

При цьому, обов`язок довести, що поширена інформація є правдивою, покладається на відповідача. Разом з тим, позивач не позбавлений права подати докази на підтвердження неправдивості поширеної інформації.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції щодо викладених у спецвипуску № 5 газети 20 хвилин від 08 жовтня 2020 року відомостей, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції в статті під назвою Одіозний даішник-мільйонер, вона дійсно містить відомості про те, що ОСОБА_7 є другом РФ та противником автокефалії, та що 16 січня 2014 року під час Революції Гідності ОСОБА_7 підтримав прийняття законів про посилення відповідальності за участь в акціях протесту без обговорення, не використовуючи систему для голосування Рада.

Водночас, постановою Уряду Російської Федерації від 25 грудня 2018 року № 1656 відносно позивача введено спеціальні економічні міри (а.с. 10-12), тому вказана у публікації оціночна інформація щодо "дружби з РФ" є вибірковою та неповною, висвітлена з порушенням вказаних вище вимог статей Виборчого кодексу України.

Доводи апеляційної скарги в частині, що ОСОБА_7 разом з іншими депутатами Верховної Ради України підписав Конституційне подання щодо відповідності Конституції України постанови ВРУ "Про підтримку звернення Президента України до ОСОБА_18 про надання Томосу про автокефалію Православної церкви в Україні" від 19.04.2018р. №2410-VIII не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки оцінка конституційності акту Верховної Ради України не може ототожнюватися з певним ставленням позивача в цілому до події отримання Православною церквою в Україні автокефалії. Інших доводів та доказів на підтвердження об`єктивності висновків публікації такого змісту суду відповідачем не надано.

Оцінюючи доводи апелянта щодо голосування позивача у Верховній Раді 16 січня 2014 року за прийняття законів про посилення відповідальності за участь в акціях протесту, суд виходить з наступного.

В матеріалах справи міститься протокол голосування від 16.01.2014 року, роздрукований з сайту Верховної Ради України, в якому зазначено, що ОСОБА_7 проголосував "за" прийняття зазначених законів. Однак, відповідно до норм Виборчого Кодексу України (ч. 4 ст. 47) засоби масової інформації при поширенні інформації про вибори, яка не є передвиборною агітацією відповідно до статті 51 цього Кодексу, зобов`язані дотримуватися об`єктивності, неупередженості, збалансованості, достовірності, повноти і точності інформації, уникати дискримінації та сексизму.

В даному випадку відповідачем не дотримано принципів ч. 4 ст. 47 ВКУ, оскільки публікуючи інформацію про голосування позивача за згадані закони, відповідач одночасно не зазначив, що в подальшому народний депутат ОСОБА_7 відкликав свій голос, що також офіційно зафіксовано.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції щодо визнання дій відповідача неправомірними, які полягали у поширенні у спецвипуску № 5 газети 20 хвилин у статті під назвою Одіозний даішник-мільйонер відомостей стосовно того, що ОСОБА_7 є противником автокефалії, другом Російської Федерації та під час Революції Гідності 16 січня 2014 року без обговорення, не використовуючи систему для голосування Рада, голосував за прийняття законів про посилення відповідальності за участь в акціях протесту.

Стосовно статті під назвою Мільйонна афера за підтримки екснардепа ОСОБА_2 колегія суддів зазначає наступне.

Зі змісту цієї статті встановлено, що вона дійсно містить відомості про те, що на звернення ОСОБА_2 уряд виділив 1,5 млн грн, та що на одній такій угоді держбюджет переплатив посереднику близько 1 млн грн.

При цьому, колегія суддів зазначає, що єдиною підставою для висновків про аферу з бюджетними коштами може бути рішення відповідного суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо визнання дій відповідача неправомірними, які полягали у поширенні у спецвипуску № 5 газети 20 хвилин у статті під назвою Мільйонна афера за підтримки екснардепа ОСОБА_2 відомостей щодо встановлення факту переплати бюджетних коштів близько 1 млн грн. доводами апеляційної скарги не спростовується.

Оцінюючи апеляційну скаргу в частині публікації статті під назвою Чи виявлені порушення в декларації ОСОБА_2 колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до рішення НАЗК від 31.05.2019 року за № 1554, яке є загальнодоступним та розміщене на сайті агенства, в абзаці 7 пункту 1.1 та абзаці 5 пункту 2.3 описової частини вказано про те, що суб`єктом декларування зазначені недостовірні відомості.

Однак резолютивна частина рішення №1554 визначає, що ознак правопорушень, передбачених частиною 4 ст. 172-6 КУаПУ та статтею 366-1 КК України, не встановлено. Точність оцінки задекларованих активів відповідає даним задекларованих джерел. Правові підстави для встановлення ознак незаконного збагачення відсутні.

Таким чином колегія суддів вважає, що відповідачем порушено норми ч. 4 ст. 47 ВКУ, щодо об`єктивності надрукованої інформації, тому висновки суду першої інстанції з цього приводу є обгрунтованими.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо порушень правил підсудності, оскільки частиною 1 ст. ст. 275 КАС України передбачено право кандидата оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність засобів масової інформації.

Згідно з постановою від 22 вересня Житомирська обласна територіальна виборча комісія зареєструвала кандидатів у депутати до обласної ради від політичної партії За майбутнє та відповідно до посвідчення №1 від 23.09.2020 (а.с. 14) позивач є кандидатом у депутати до Житомирської обласної ради.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що саме з моменту реєстрації позивача кандидатом у депутати до Житомирської обласної ради, будь-яка інформація у виборчий період щодо особи ототожнюється також із кандидатами до політичної партії.

Також приписами ч. 3 ст. 275 КАС України визначено, що позовна заява щодо дій засобів масової інформації, що порушують законодавство про вибори та референдум, подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за їхнім місцезнаходженням.

Підсумовуючи вищевказане, суд апеляційної інстанції вважає правомірними висновки суду першої інстанції щодо визнання дії відповідача неправомірними, які полягали у поширенні у спецвипуску № 5 газети 20 хвилин у статті під назвою Чи виявлені порушення в декларації ОСОБА_2 відомостей стосовно визнання НАЗК порушення, яке полягало в умисному зазначенні ОСОБА_7 у декларації недостовірних даних, а також відомостей про вартість придбаного останнім майна та джерел його доходу, які виявлено НАЗК.

Також правомірно заборонив приватному підприємству Медіа ресурс розповсюджувати спецвипуск № 5 газети 20 хвилин від 08 жовтня 2020 року, як такий, що містить неправдиві відомості про ОСОБА_1 , та вилучити електронну версію цієї статті із сайту http://zt.20minut.ua.

Отже, доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції.

Однак, під час перегляду рішення суду першої інстанції порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог скаржника та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу приватного підприємства "Медіа Ресурс" залишити без задоволення, а рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 22 жовтня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 24 жовтня 2020 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.