Справа № 400/939/20
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2020-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/939/20
Головуючий в 1 інстанції: Фульга А. П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Стас Л.В.,

суддів: Шеметенко Л.П., Турецької І.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі ГУПФ в Миколаївській області), в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо застосування з 01 січня 2017 року обмежень максимального розміру при призначені пенсії розрахованої відповідачем на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 липня 2018 року по справі №814/1481/18;

- зобов`язати відповідача з 01 січня 2017 року здійснити нарахування та виплати пенсії згідно рішення Миколаївського окружного адміністративного суду у справі №814/1481/18 від 19 липня 2018 року без обмежень максимального розміру, тобто в сумі 13451,40 грн., з урахуванням проведених виплат.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач наголошував, що після проведення відповідачем перерахунку пенсії з 01 січня 2017 року розмір пенсії з надбавками склав 13451,40 грн., однак виплата здійснювалась в сумі 10740,00 грн. Позивач вважає, що максимальне обмеження розміру пенсії до нього не повинно застосовуватися, оскільки він отримує пенсію з 2009 року, тобто пенсія йому призначена до 01 січня 2016 року, тому норма Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, звільнених з військової служби» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ (далі - Закон №2262) про обмеження максимального розміру пенсії до нього застосовуватися не може.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії ГУПФ України в Миколаївській області щодо застосування з 01 січня 2017 року обмеження максимального розміру при призначенні пенсії, розрахованої на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 липня 2018 року у справі №814/1481/18.

Зобов`язано ГУПФ України в Миколаївській області з 01 січня 2017 року здійснити нарахування та виплату пенсію згідно рішення Миколаївського окружного адміністративного суду у справі №814/1481/18 від 19 липня 2018 року без обмеження її максимального розміру, в сумі 13451,40 грн., щомісячно, з урахуванням проведених виплат.

В апеляційній скарзі ГУПФ в Миколаївській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що визначення конкретної суми пенсійних виплат, що підлягають виплаті позивачеві є виключними повноваженнями пенсійного органу, а тому Миколаївський окружний адміністративний суд в рішенні від 19 липня 2018 року у справі №814/1481/18 протиправно зобов`язав останнього виплатити конкретну суму, без врахування обмежень максимального розміру.

03 серпня 2020 року ОСОБА_1 подав до суду відзив на апеляційну скаргу, за яким позивач вважає необґрунтованими доводи скаржника про вихід судом першої інстанції за межі повноважень, шляхом зазначення в резолютивній частині суми щомісячної виплати, оскільки саме відповідач, визначив цей розмір пенсії в розрахунку з 01 січня 2017 року, які судом були використані.

Відповідно до приписів пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України справу розглянуто у письмовому провадженні на підставі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером з листопада 2009 року, перебуває на обліку в ГУПФ у Миколаївській області, якому призначена пенсія відповідно до Закону №2262.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 липня 2018 року по справі №814/1481/18 визнано протиправною відмову ГУПФ України в Миколаївській області щодо не проведення з 01 січня 2017 року перерахунку пенсії ОСОБА_1 , та зобов`язано управління провести перерахунок та виплату пенсії виходячи з основного розміру пенсії 90% грошового забезпечення починаючи з 01 січня 2017 року.

Згідно матеріалів справи, відповідачем проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до рішення суду від 19 липня 2018 року по справі №814/1481/18 та встановлено розмір пенсії в сумі 13451,40 грн., з врахуванням обмеження максимального розміру - нараховувалась з заниженням в розмірі 10740 грн.

Не погодившись з розміром перерахованої пенсії за рішенням суду по справі №814/1481/18, тобто з обмеженням максимального розміру, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з того, що ч.7 ст.43 Закону №2262, якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з часу проголошення Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, то зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії) внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №1774 від 06 грудня 2016 року (далі - Закон №1774) до цієї норми, яка визнана неконституційною і втратила чинність, самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Крім того, суд першої інстанції вказав, що передбачені ст.43 Закону №2262 обмеження пенсій максимальним розміром введені в дію Законом №911-VIII, пунктом 2 Прикінцевих положень якого передбачено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується лише до пенсій, які призначаються починаючи з 01 січня 2016, при цьому, як встановлено судом, пенсія позивачу призначена ще у листопаді 2009 році.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст.46 Конституції України, право на пенсійне забезпечення гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Як слідує зі змісту вимог п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім`ї цих виплат у визначених законом випадках.

Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об`єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо). Законодавець повинен робити це з дотриманням вимог Конституції України, в тому числі принципів рівності та справедливості.

Предметом даного спору, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, є протиправна дія відповідача щодо застосування обмежень максимального розміру пенсії.

Згідно з ч.2 ст.125 Конституції України Верховний Суд є найвищим судовим органом у системі судів загальної юрисдикції, а ст.36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що Верховний Суд повинен забезпечувати сталість та єдність судової практики.

Так, Верховний Суд неодноразово в постановах від 16 жовтня 2018 року у справі №522/16882/17, від 12 березня 2019 року у справі №522/3049/17, від 15 квітня 2019 року у справі №127/4270/17, від 31 жовтня 2019 року у справі №826/17744/17 викладав позицію щодо застосування обмежень максимального розміру пенсії, яку колегія суддів при вирішенні даної справи приймає до увагу.

Частиною 3 ст.63 Закону №2262 встановлено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону.

В свою чергу, згідно з ч.7 ст.43 Закону №2262 в редакції Закону України від 24 грудня 2015 року №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон №911-VIII), яка набрала чинності з 01 січня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

В той же час, Рішенням Конституційного Суду України №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону №2262 зі змінами, а саме: ч.7 ст.43, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 гривень.

У пункті 2 резолютивної частини вказаного вище Рішення Конституційного Суду України зазначено, що положення ч.7 ст.43 Закону №2262, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Таким чином, з 20 грудня 2016 року констатується відсутність частини 7 статті 43 в Законі №2262-ХІІ, яка з вказаної дати втратила чинність.

Разом з тим, Законом №1774, який, відповідно до його Прикінцевих положень, набрав чинності з 01 січня 2017 року, у частині 7 ст.43 Закону №2262 слова і цифри «у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Отже, буквальне розуміння змін, внесених Законом №1774, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016, дозволяє стверджувати, що у Законі №2262 відсутня частина 7 ст.43, а внесені до неї зміни, які полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Це означає, що упродовж 2017 року стаття 43 Закону №2262 не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Суд враховує й те, що згідно з статтею 2 Закону України від 08 липня 2011 року №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон №3668), в редакції Закону №911-VIII, чинній на час здійснення позивачу перерахунку пенсії, максимальний розмір пенсій, призначених (перерахованих) відповідно до Закону №2262, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсій, призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не може перевищувати 10740 гривень.

При цьому, за приписами пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Таким приписам законодавства кореспондує пункт 2 Прикінцевих положень Закону №911-VIII, де зазначено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01 січня 2016 року.

Враховуючи, що ч.7 ст.43 Закону №2262, якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з часу проголошення Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016, то зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії) внесені Законом №1774 до цієї норми, яка визнана неконституційною і втратила чинність, самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Крім того, передбачені статтею 43 Закону №2262 обмеження пенсій максимальним розміром введені в дію Законом №911-VIII, пунктом 2 Прикінцевих положень якого передбачено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується лише до пенсій, які призначаються починаючи з 01 січня 2016 року, при цьому, як встановлено судом, пенсія позивачу призначена ще у листопаді 2009 році.

Отже, передбачені вищенаведеними нормами законів №1697-VII та №3668-VI обмеження пенсій максимальним розміром застосовується лише до пенсій, які призначаються починаючи з 01 січня 2016 року, в той же час як встановив суд, пенсія позивачу вперше призначена ще у 2009 році.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та відзиву на позов. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного судового рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

Згідно зіст. 242 КАС України,рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.ст.315,316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 22.10.2020 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Турецька І.О. Шеметенко Л.П.