Справа № 640/17492/20
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Ганечко О. М.,

за участю секретаря Кірієнко Н. Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом Державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа - Державне підприємство «Національні інформаційні системи» про визнання протиправним та скасування рішення, за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.08.2020, -

В С Т А Н О В И Л А:

Державний реєстратор - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державне підприємство «Національні інформаційні системи», в якому просила суд визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства юстиції України «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1», прийнятого за наслідком розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД ПЕТРОЛ ІНВЕСТ» від 15.05.2020, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 20.05.2020 за № 14184-33-20.

Також, 21.08.2020 представником позивача подано заяву про зміну предмету позову.

Крім того, позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони Міністерству юстиції України та його територіальним органам, Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, Департаменту нотаріату та державної реєстрації, Державному підприємству «Національні інформаційні системи» приймати рішення та/або вчиняти будь-які дії щодо анулювання доступу приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, до ухвалення судового рішення в даній справи.

25.08.2020 представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії наказу Міністерства юстиції України «Про задоволення скарги» від 20 серпня 2020 року № 2874/5 до набрання законної сили судовим рішенням у справі;

- заборони Міністерству юстиції України та його територіальним органам, Департаменту нотаріату та державної реєстрації, Державному підприємству «Національні інформаційні системи» вчиняти будь-які дії щодо скасування рішення від 26.04.2019 №№46682092, 46683010, 46682295, 46681436, 46681704, 46681013, 46683408, 46683463, 46682488, 46683305, 46683224, 46680456, 46682862, від 27.042019 №№ 46684142, 46685693, 46685724, 46685221, 46685193, 46685173, 46685338, 46685661, 46685665, 46684685, 46684879, 46684760, 46684988, 46684634, 46685083, 46685028, 46684559, 46684814, 46684927, 46684412, 46685520, 46684182, 46684502, 46684057, 46684019, 46685642, 46685558, 46685633, 46685540, 46685531, 46685649, 46685657, 46685128, 46685676, 46685700, 46685733, 46685727, 46685738, 46685684, 46685715, 46685707, 46685720. 46685571, 46685583, 46685600, 46685629, 46685670, 46685499, 46685444, 46685468, 46685393, 46685416, 46685367, прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1;

- заборони Міністерству юстиції України та його територіальним органам, Департаменту нотаріату та державної реєстрації, Державному підприємству «Національні інформаційні системи» вчиняти будь-які дії щодо анулювання доступу приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Заяву про забезпечення адміністративного позову позивач мотивує тим, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам її, а також третіх осіб до ухвалення рішення в адміністративній справі, а також тим, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Істотну небезпеку заподіяння шкоди її правам, свободам та інтересам позивач вбачає у тому, що не маючи можливості працювати з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно (надалі по тексту - Реєстр) як приватний нотаріус - реєстратор, вона буде позбавлена можливості повноцінно здійснювати професійну діяльність, що негативно відобразиться як на її доходах, так і на діловій репутації. Таким блокуванням вона поставлена у нерівне становище порівняно з іншими нотаріусами. Вказувала, що неможливість здійснювати повноцінну нотаріальну діяльність спричинить негативні наслідки у вигляді майнових втрат для неї, які не будуть компенсовані внаслідок втрати доходу; негативні наслідки для третіх осіб - своїх клієнтів, оскільки вона не має змоги закінчити роботу з уже прийнятими заявами про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.08.2020 заяву позивача задоволено частково:

- зупинено дію пунктів 3 та 5 наказу Міністерства юстиції України від 20.08.2020 № 2874/5 «Про задоволення скарги»;

- заборонено Державному підприємству «Національні інформаційні системи» вчиняти будь-які дії щодо анулювання доступу приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В іншій частині заяви - відмовлено.

З апеляційною скаргою до суду звернулося Міністерство юстиції України, яке просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення позову.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав скаргу та просив відмовити у забезпеченні позову. Вказав, що навіть в разі задоволення позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування Наказу, таке рішення не потребує особливого виконання, а відповідно і в застосуванні заходів щодо забезпечення такого позову не має необхідності.

Представник позивача просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін. Від позивача до суду надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу.

Представник третьої особи, будучи повідомленим належним чином, в судове засідання не з`явився, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що обрані позивачем та судом заходи забезпечення позову є співмірними із вимогами, не спричиняють негативних наслідків для інших осіб, не зумовлюють фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані виключно на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі.

Невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи навіть унеможливити ефективний захист і поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду, що є достатньою підставою для забезпечення позову відповідно до пункту 1 частини другої статті 150 КАС України.

Відповідно до ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, згідно з витягом з протоколу № 75 засідання Колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України задоволено скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД ПЕТРОЛ ІНВЕСТ» від 15.05.2020 в повному обсязі.

Наказом Міністерства юстиції України від 20.08.2020 № 2874/5 «Про задоволення скарги», відповідно до ч.3 ст.26, пп."а", "г", п.2 ч.6 ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД ПЕТРОЛ ІНВЕСТ» від 15.05.020 задоволено в повному обсязі.

Скасовано рішення від 26.04.2019 №№ 46682092, 46683010, 46682295, 46681436, 46681704, 46681013, 46683408, 46683463, 46682488, 46683305, 46683224, 46680456, 46682862, від 27.04.2019 №№ 46684142, 46685693, 46685724, 46685221, 46685193, 46685173, 46685338, 46685661, 46685665, 46684685, 46684879, 46684760, 46684988, 46684634, 46685083, 46685028, 46684559, 46684814, 46684927, 46684412, 46685520, 46684182, 46684502, 46684057, 46684019, 46685642, 46685558, 46685633, 46685540, 46685531, 46685649, 46685657, 46685128, 46685676, 46085700, 46685733, 46685727, 46685738, 46685684, 46685715, 46685707, 46685720, 46685571, 46685583, 46685600, 46685629, 46685670, 46685499, 46685444, 46685468, 46685393, 46685416, 466853670, прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 Анульовано доступ приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01 липня 2004 року (далі - Закон № 1952-IV).

Статтею 6 вказаного Закону № 1952-IV визначено систему органів та суб`єктів, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав. Згідно з її положеннями, організаційну систему державної реєстрації прав становлять:

1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи;

2) суб`єкти державної реєстрації прав:

- виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації;

- акредитовані суб`єкти;

3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

Пунктом 2 частини першої статті 10 цього ж Закону державним реєстратором визначено нотаріуса.

Відповідно до ст. 7 Закону 1952-IV Міністерство юстиції України: 1) забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав; 2) здійснює нормативно-правове регулювання у сфері державної реєстрації прав; 3) забезпечує створення та функціонування Державного реєстру прав, є його держателем; 4) організовує роботу, пов`язану із забезпеченням діяльності з державної реєстрації прав; 5) здійснює контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій відповідно до цього Закону та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом; 6) забезпечує доступ до Державного реєстру прав державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, визначених цим Законом, інших суб`єктів, право доступу яких визначено цим Законом, та приймає рішення про тимчасове блокування або анулювання такого доступу у випадках, передбачених цим Законом; 7) розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом; 8) складає протоколи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення; 9) організовує роботу з підготовки та підвищення кваліфікації державних реєстраторів; 9-1) надає узагальнені роз`яснення щодо застосування законодавства з питань державної реєстрації прав; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 37-1 Закону 1952-IV передбачено, що контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав.

Згідно з абзацом другим частини сьомої статті 37 Закону 1952-IV передбачено, що технічний адміністратор Державного реєстру прав у день надходження рішень, передбачених підпунктами "г" та "ґ" пункту 2 частини шостої цієї статті, забезпечує їх негайне виконання. Порядок тимчасового блокування та анулювання доступу до Державного реєстру прав визначається Міністерством юстиції України.

Абзац п`ятий частини сьомої статті 37 Закону 1952-IV встановлює, що у разі прийняття рішення про тимчасове блокування або анулювання доступу нотаріуса до Державного реєстру прав, скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації прав Міністерство юстиції України вирішує питання про передачу на розгляд суб`єкту державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, документів, що подані для проведення реєстраційних дій та перебувають на розгляді у відповідного нотаріуса, акредитованого суб`єкта державної реєстрації прав.

За результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про, зокрема, тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав.

Технічний адміністратор Державного реєстру прав у день надходження рішень, передбачених пунктами 1 і 2 частини другої цієї статті, забезпечує їх негайне виконання.

Порядок здійснення контролю, проведення камеральних перевірок та критерії, за якими здійснюється моніторинг, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Законодавець, наділяючи Міністерство юстиції України функціями контролю у сфері державної реєстрації прав та визначаючи порядок застосування ним видів заходів впливу до державних реєстраторів, як контролюючий орган також зобов`язав його мотивувати таке рішення. Тобто, Міністерство юстиції України зобов`язане навести підстави прийняття такого рішення, зазначити належні і достатні мотиви, за яких застосовано саме такий захід впливу, та обґрунтувати строки його застосування.

Наявність у відповідача дискреції в питаннях визначення певного виду санкцій та наголошує, що такі рішення мають прийматися з урахуванням принципу пропорційності, який має на меті досягнення балансу між публічними інтересами та індивідуальними інтересами особи, а також між цілями та засобами їх досягнення. Наявні дискреційні повноваження не можуть використовуватися з порушенням цих принципів.

Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14.11.2018 у справі № 814/2229/17, від 05.03.2020 у справі № 804/3737/17, від 16.04.2020 у справі № 420/912/19, від 30.04.2020 у справі № 820/5458/17.

Позивач не погоджується із наказами Міністерства юстиції України від 20.08.2020 №2874/5 «Про задоволення скарги», згідно заяви про зміну предмету позову від 21.08.2020, вважаючи блокування доступу до Державного реєстру прав таким, що порушує права приватного нотаріуса звернувся з цим позовом.

Нотаріус має право здійснювати виключно нотаріальну діяльність та функції державного реєстратора.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону 1952-IV державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником.

Відповідно до абзацу п`ятого частини п`ятої статті 3 Закону 1952-IV державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію, з огляду на що розпочате нотаріальне провадження щодо речових прав на нерухоме майно не може бути завершене реєстраційною дією у випадку блокування чи анулювання Міністерством юстиції України доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, або нотаріус не може перевірити статус нерухомого майна.

Отже, проведення державної реєстрації нотаріусом, як державним реєстратором, обов`язково здійснюється із використанням Державного реєстру прав, а тому блокування позивачу доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно фактично унеможливлює здійснювати свою професійну діяльність та отримувати дохід.

При цьому, у позивача є зобов`язання перед державою у вигляді сплати податків, не зважаючи на фактичне зупинення його діяльності.

Частина перша статті 38 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що державні реєстратори, суб`єкти державної реєстрації прав за порушення законодавства у сфері державної реєстрації прав несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність у порядку, встановленому законом. Шкода, завдана державним реєстратором фізичній чи юридичній особі під час виконання своїх обов`язків, підлягає відшкодуванню на підставі рішення суду, що набрало законної сили, у порядку, встановленому законом.

Таким чином, недотримання строків розгляду може бути підставою для притягнення позивача до відповідальності за порушення строків розгляду заяв про державну реєстрацію та ініціювання проти нього проваджень про стягнення шкоди.

Крім того, відновити його ділову та професійну репутацію після зупинення діяльності як державного реєстратора внаслідок блокування доступу до Державного реєстру прав буде складно.

Невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння значної шкоди правам, свободам та інтересам позивача і ускладнить їх відновлення, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 02.05.2018 у справі №826/15847/17.

Матеріали справи свідчать про спричинення незворотніх негативних наслідків для позивача і наявність таких наслідків істотно ускладнює, а здебільшого і унеможливлює ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Таким чином, судом апеляційної інстанції забезпечено належну оцінку збалансованості інтересів заявника та держави, а також співмірності негативних наслідків для кожної із сторін спору.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Слід зазначити, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

У той же час, слід зазначити, що вжиття заходів забезпечення позову за даних обставин має на меті виключно збереження існуючого становища до розгляду спору по суті та не зумовлює його фактичне вирішення по суті.

Забезпечення позову буде ефективним засобом захисту (поновлення) порушених прав та інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулися до суду, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини також вказує на необхідність справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини, як приклад наводяться рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Конституційним Судом України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 було наголошено на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Застосуванням заходів забезпечення позову не буде завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

На підставі вищевикладеного, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову колегія суддів вважає, що задоволення заяви про забезпечення позову є обґрунтованим та співмірним заявленим позовним вимогам.

У даному випадку, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, ухвала суду першої інстанції у цій справі є законною та обґрунтованою і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив питання у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, судом повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, та колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскарженої ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.08.2020 у справі за адміністративним позовом Державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа - Державне підприємство «Національні інформаційні системи» про визнання протиправним та скасування рішення- залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.08.2020- залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. М. Ганечко

Повний текст постанови виготовлено 23.10.2020