Справа № 160/6579/20
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2020-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 жовтня 2020 року Справа № 160/6579/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Луніної О.С.
за участю секретаря судового засідання Терентенко О.О.
представника позивача Всякого О. М.
представника відповідача Похило І. І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «НЛС-ПЕТРОЛЕУМ» до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
- визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області від 13.11.2019 № 1269-П;
- визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень в особі - Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області під час проведення 27.11.2019 фактичної перевірки платника податків - ТОВ «НЛС-ПЕТРОЛЕУМ»;
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 червня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі № 160/6579/20. Та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 липня 2020 року справу № 160/6579/20 призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Підготовче засідання призначено на 28.07.2020 року о 09:30 годині.
27.07.2020 року відповідачем надано суду додаткові пояснення, аналогічні доводам, викладеним у відзиві на позовну заяву.
Протокольною ухвалою суду від 28.07.2020 відкладено підготовче засідання на 04.08.2020.
04.08.2020 року судом отримано відповідь позивача на відзив ГУ ДПС у Дніпропетровській області, в якому позивач наполягає на обгрунтованості заявлених позовних вимог та зазначає про безпідставність доводів відповідача. Доводи позивача, викладені у відповіді на відзив є аналогічними доводам, викладеним у позовній заяві.
У судовому засіданні 04.08.2020 року допитано у якості свідка головного бухгалтера ТОВ «НЛС-ПЕТРОЛЕУМ» - ОСОБА_1 .
Протокольною ухвалою суду від 04.08.2020 відкладено підготовче засідання на 03.09.2020.
14.08.2020 року судом отримано додаткові пояснення відповідача, в яких зазначено, що реалізація пального - це будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального з переходом права власності на таке пальне (чи без такого переходу), за плату (чи без такої плати) на митній території України з акцизного складу/акцизного складу пересувного: до акцизного складу; до акцизного складу пересуваного; для власного споживання чи промислової переробки; будь-яким іншим особам. Тому, переміщення пального між складами не є операцією з реалізації пального. Отже, немає обов`язку складати АН при здійсненні такого переміщення пального, як стверджує позивач. Пунктом 231.1 ст. 231 ПК України встановлено обов`язок платника податку при реалізації пального скласти в електронній формі акцизну накладну за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД реалізованого пального та зареєструвати її в Єдиному реєстрі акцизних накладних з дотриманням умов щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи. Згідно з п. 231.3 ст. 231 ПК України акцизна накладна складається платником податку в день реалізації пального при кожній повній чи частковій операції з реалізації пального. Без реєстрації акцизного складу забороняється здійснення реалізації пального або отримання і реалізація спирту етилового на такому складі (п. 5 Порядку № 408).
Розгляд справи 03.09.2020 року не відбувся у зв`язку з припиненням постачання електричної енергії у приміщення Дніпропетровського окружного адміністративного суду (вул. Академіка Янгеля, 4, м. Дніпро).
Протокольною ухвалою суду від 10.09.2020 закрито підготовче засідання та здійснено перехід до розгляду справи по суті та відкладено розгляд справи по суті до 15.09.20.
Протокольною ухвалою суду від 15.09.2020 відкладено підготовче засідання на 24.09.2020.
У зв`язку з перебуванням головуючого судді Луніної О. С. з 23 вересня 2020 року по 02 жовтня 2020 року на лікарняному, судове засідання 24.09.2020 року не відбулось.
Протокольною ухвалою суду від 06.10.2020 відкладено розгляд справи на 13.10.2020.
В судове засідання 13.10.2020 року представник позивача надав додаткові пояснення, представник відповідача також надав додаткові пояснення.
Протокольною ухвалою суду від 13.10.2020 відкладено розгляд справи на 16.10.2020.
У судовому засіданні 16.10.2020 судом відмовлено у задоволенні клопотання позивача від 16.10.2020 про витебування доказів, про що постановлена протокольна ухвала. Представники сторін у судовому засіданні підтримали свої правові позиції і надали суду пояснення, аналогічні тим, що викладені в заявах по суті.
Дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «НЛС-ПЕТРОЛЕУМ» зареєстровано Виконавчим комітетом Криворізької міської ради Дніпропетровської області 13.11.2001 році.
Одним із видів діяльності позивача за КВЕД-2010 є: 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.
Товариство з обмеженою відповідальністю перебуває на обліку як платник податків у ГУ ДПС у Дніпропетровській області.
01 липня 2019 року між ТОВ «НЛС-ПЕТРОЛЕУМ» (поклажодавець) та ТОВ «Злагода» (зберігач) укладено договір № 01/07-2019 про надання послуг відповідального зберігання. Згідно з п. 1.1, 1.2 вказаного договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором, поклажодавець передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання матеріальні цінності поклажодавця. Згідно даного договору товаром є: Дизельне пальне. Відповідно до умов укладеного договору послуг відповідального зберігання № 01/07-2019 від 01.07.2019 року, поклажодавець - ТОВ «НЛС-ПЕТРОЛЕУМ» гарантує, що він є власником товару, а зберігач - не має права використовувати товар (дизельне пальне), переданий на зберігання, у власному виробничому або господарчому обороті та за першою вимогою поклажодавця, зобов`язується повернути йому весь товар.
ТОВ «НЛС-ПЕТРОЛЕУМ» 03.07.2019 року подав до контролюючого органу заяву щодо отримання ліцензії на право оптової торгівлі пальним на липень 2019 року і 02.07.2019 проведено її оплату в сумі 10 000,00 грн.
Згідно акту № 1 приймання-передачі матеріальних цінностей на відповідальне зберігання від 12.07.2019 і товарно-транспортної накладної № 459 від 12.07.2019 передано поклажодавцем - ТОВ «НЛС-ПЕТРОЛЕУМ» на зберігання зберігачу - ТОВ «Злагода» матеріальні цінності (дизельне пальне) у кількості - 2 135 л.
Згідно акту № 2 приймання-передачі матеріальних цінностей на відповідальне зберігання від 12.07.2019 і товарно-транспортної накладної № 464 від 12.07.2019, передано поклажодавцем - ТОВ «НЛС -ПЕТРОЛЕУМ» на зберігання зберігачу - ТОВ «Злагода» матеріальні цінності (дизельне пальне)у кількості - 6 525 л.
Згідно акту № 3 приймання-передачі матеріальних цінностей на відповідальне зберігання від 24.07.2019 року і товарно-транспортної накладної № 480 від 24.07.2019 року зберігачем - ТОВ «Злагода» повернуто поклажодавцю - ТОВ «НЛС-ПЕТРОЛЕУМ» матеріальні цінності (дизельне пальне) у кількості 2 135 л. та згідно акту № 4 віді18.07.2019 і товарно-транспортної накладної № 470 від 18.07.2019 року зберігачем повернуто покалжодвцю дизельне пальне у кількості 6 525 л, за що, згідно рахунку зберігача - ТОВ «Злагода» за № 66 від 31.07.2019 і акту № 44 здачі-приймання виконаних робіт від 31.07.2019 року позивачем було сплачено 7200,00 грн. (платіжне доручення № 143 від 18.12.2019 року).
ТОВ «НЛС-ПЕТРОЛЕУМ» отримано ліцензію на оптову торгівлю пальним 16.07.2019 року.
Листом Державної податкової служби України від 23.10.2019 № 3524/7/99-00-04-01-04-17 Головні управління ДПС у областях повідомлено, що з метою запобігання незаконного обігу пального зобов`язано провести фактичні перевірки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність з купівлі та подальшої реалізації пального, в рамках п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України. Фактичні перевірки провести без направлення будь-яких попередніх запитів (письмових чи усних), запити надавати виключно під час проведення перевірко. Під час проведення перевірок необхідно встановити наявність відповідних ліцензій, факти реалізації пального з 01.07.2019 по дату отримання ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі.
13 листопада 2019 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області винесено наказ № 1269-П про проведення фактичної перевірки ТОВ «НЛС-ПЕТРОЛЕУМ», згідно з яким, керуючись ст. 19-1, ст. 20, пп. 75.1.3, п. 75.1 ст. 75 , на підставі пп. 80.2.5 п.80.2 ст. 80 Податкового кодексу України у зв`язку з наявністю інформації про порушення ТОВ «НЛС-ПЕТРОЛЕУМ» законодавства у сфері обігу підакцизних товарів наказано провести фактичну перевірку ТОВ «НЛС-ПЕТРОЛЕУМ» з питань дотримання законодавства у сфері обігу підакцизних товарів. Період діяльності який буде перевірятись: згідно ст. 102 Податкового кодексу України. Перевірку розпочати з 20 листопада 2019 року, тривалість не більше 10 діб.
Також видано направлення на перевірку від 25 листопада 2019 року № 1192 та № 1191. Вказані направлення на перевірку отримано 27.11.2019 року головним бухгалтером ТОВ «НЛС-ПЕТРОЛЕУМ» - ОСОБА_1 .
Від отримання копії акту перевірки головний бухгалтер ТОВ «НЛС-ПЕТРОЛЕУМ» відмовилась, про що складено акт та зафіксовано цей факт у акті перевірки.
15.01.2020 року ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийнято рішення про застосування фінансових санкцій № 000014-/04-36-32-02/31735235, яким до ТОВ «НЛС -ПЕТРОЛЕУМ» відповідно до абзацу 8 частини другої статті 17 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР застосовано фінансові санкцій у вигляді штрафу в розмірі 500 000,00 грн.
01.02.2020 року позивачем до Державної податкової служби України подано скаргу на рішення про застосування фінансових санкцій від 15.01.2020 № 000014-/04-36-32-02/31735235.
ТОВ «НЛС-ПЕТРОЛЕУМ», вважаючи наказ про перевірку, дії відповідача щодо проведення перевірки, податкове повідомлення-рішення протиправними, звернулося до суду з відповідним позовом.
Надаючи оцінку обґрунтованості висновків контролюючого органу та правомірності оскаржуваних рішень, суд зазначає, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. (п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України).
Згідно з п. 61.1 ст. 61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Відповідно до п.п. 19-1.1.16 п. 19-1.1 ст. 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального.
За приписами п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Вимогами п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Пунктом 80.1 статті 80 Податкового кодексу України унормовано, що фктична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Згідно з п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Таким чином, умови п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України предбачають можливість проведення фактичної перевірки у разі здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу пального.
Крім того, з огляду на зміст викладених норм, суд дійшов висновку, що для застосування пп. 80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України у якості підстави для проведення фактичної перевірки, необхідною умовою є отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства, що не залежить від суб`єкта, який надав відповідну інформацію.
За таких обставин, надходження доповідної записки заступника начальника відділу обслуговування акцизних складів та податкових постів управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ОСОБА_2 , підтверджує наявність достатньої умови для проведення фактичної перевірки на підставі пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 04 квітня 2019 року у справі № 819/844/16.
Щодо доводів позивача стосовно того, що перевірку проведено у власному кабінеті перевіряючих, суд зазначає таке.
Під час допиту в судовому засіданні свідка ОСОБА_1 , остання надала пояснення, що їй вручено копію наказу про перевірку та направлення на перевірку у приміщенні контролюючого органу. Після вручення наказу їй було запропоновано підписати акт перевірки, однак вона відмовилась, тому що перевірка не була проведена за місцем фактичного знаходження підприємства та взагалі не відбулась.
Допитана у якості свідка ОСОБА_1 з 16.09.2013 року працює головним бухгалтером на підприємстві та по теперішній час. Під час допиту ОСОБА_1 зазначила, що перевіряючих на підприємстві не було. У липні місяці 2019 року підприємством було придбано пальне за відсутності ліцензії на зберігання пального. На підприємство пальне не завозили, акцизні накладні виписано на покупця, а ТОВ «НЛСП-ПЕТРОЛЕУМ» передало на зберігання до ТОВ «Злагода». Адресою доставки, зазначеною в товарно-транспортних накладних, є адресою юридичної особи, яка приймає це паливо на зберігання (Дніпропетровська обл., смт. Софіївка, сул. Степова, 11).
При цьому, суд зазначає, що на час проведення перевірки та на час надання свідчень ОСОБА_1 працювала у позивача на посаді головного бухгалтера підприємства, що викликає сумнів у безсторонності її показань як свідка, не зважаючи на приведення її до присяги та попередження про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.
Отже, надаючи оцінку процедурі проведення перевірки відносно позивача, яка є предметом даного спору, суд не може опиратися лише на показання свідка, який в даному випадку є співробітником ТОВ «НЛС-ПЕТРОЛЕУМ».
Доводи позивача, що відповідач під час проведення перевірки не здійснив запис у журналі перевірок, також не є безумовним підтвердженням того, що перевірку проведено не за місцем фактичного знаходження підприємства, оскільки надання такого журналу є правом позивача, а не його обов`язком.
Таким чином, суд не знаходить обгрунтованих доказів щодо протиправності дій посадових осіб податкового органу під час проведення фактичної перевірки.
Щодо зазначення у наказі про проведення перевірки посилання на ст. 102 Податкового кодексу України, а не чітко визначеного періоду, за який буде проведено перевірку, суд зазначає таке.
Приписами п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, в тому числі, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.
У наказі про перевірку, що оскаржується позивачем у якості періоду діяльності, який буде перевірятися зазначено посилання на норму ст. 102 Податкового кодексу України, яка визначає строки давності та їх застосування.
Таким чином, наказ містить посилання на загальний період, який перевіряється.
При цьому, суд зазначає, що вказаний недолік у наказі про перевірку не може слугувати самостійною підставою для його скасування.
Посилання позивача на рішення у справі № 160/8871/19 (суддя Луніна О. С.), як на підставу для скасування наказу про проведення перевірки та, як наслідок, скасування податкового повідомлення-рішення, суд вважає помилковим, оскільки предмет даної справи пов`язаний з обставинами, які не є повністю ідентичними зі справою № 160/8871/19.
Крім того, згідно із ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України практика саме Верховного Суду є обов`язковою для застосування судами висновків щодо застосування норм права.
Крім того, суд зазначає, що наказ про проведення фактичної перевірки від 13.11.2019 № 1269-п реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження після допуску платником податків посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, не є належним способом захисту права платника податків, оскільки наступне скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатом перевірки.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправним і скасування наказу про перевірку та визнання протиправними дій Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області під час проведення фактичної перевірки за відсутності обгрунтованих доказів позивача у достатньому обсязі.
Доводи ТОВ «НЛС-ПЕТРОЛЕУМ» щодо порушення відповідачем строку прийняття податкового повідомлення-рішення, суд також вважає необгрунтованими, з огляду на таке.
Приписами п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України встановлено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.
На підставі акту перевірки ГУ ДПС у Дніпропетровській області 15.01.2020 прийнято рішення про застосування фінансових санкцій № 000014-/04-36-32-02/31735235, яке 01.02.2020 року було позивачем оскаржено.
При цьому, суд не може врахувати практику Верховного Суду, надану позивачем щодо підтвердження порушення податковим органом процедури прийнятття наказу та проведення перевірки, оскільки спірні правоввідносини, що розглядаються у цій справи є відмінними від тих, що були предметом розгляду суду касаційної інстанції у рішеннях, наданих позивачем.
Щодо суті виявлених порушень, судом встановлено наступне.
Відповідно до п. 231.1 ст. 231 Податкового кодексу України платник податку при ввезенні на митну територію України пального або спирту етилового, з якого сплачено акцизний податок, або на умовах, визначених статтею 229 цього Кодексу, або реалізації пального або спирту етилового зобов`язаний скласти в електронній формі акцизну накладну за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД реалізованого пального або спирту етилового та зареєструвати її в Єдиному реєстрі акцизних накладних з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи.
Платник податку зобов`язаний скласти акцизну накладну на обсяги пального або спирту етилового, використаного для власного споживання; реалізованого та/або використаного для виробництва непідакцизної продукції на умовах, встановлених статтею 229 цього Кодексу; втраченого у межах та/або понад встановлені норми втрат; зіпсованого, знищеного, в тому числі внаслідок аварії, пожежі, повені, інших форс-мажорних обставин чи з іншої причини, пов`язаної з природним результатом, а також внаслідок випаровування у процесі виробництва, обробки, переробки, зберігання чи транспортування такого пального або спирту етилового, а також при здійсненні операцій, які не підлягають оподаткуванню або звільняються від оподаткування.
За приписами п.п.14.1.212 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України реалізація пального або спирту етилового для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального або спирту етилового з переходом права власності на таке пальне або спирт етиловий чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу/акцизного складу пересувного:
до акцизного складу;
до акцизного складу пересувного;
для власного споживання чи промислової переробки;
будь-яким іншим особам.
Не вважаються реалізацією пального операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України:
у споживчій тарі ємністю до 5 літрів (включно), крім операцій з реалізації такого пального його виробниками;
при використанні пального, з якого сплачено акцизний податок, виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки суб`єктами господарювання, які не є розпорядниками акцизного складу.
Порядок заповнення акцизної накладної, розрахунку коригування акцизної накладної, заявки на поповнення (коригування) залишку пального, затверджений наказом Міністерства фінансів України 25.02.2016 № 218, визначає механізм заповнення акцизної накладної, розрахунку коригування акцизної накладної, заявки на поповнення (коригування) залишку пального відповідно до статей 231, 232 розділу VI «Акцизний податок» Податкового кодексу України (далі - Кодекс).
Згідно з п. 2 Порядку № 218 акцизна накладна, розрахунок коригування акцизної накладної, заявка на поповнення (коригування) залишку пального складаються особами, які здійснюють реалізацію пального та які відповідно до підпункту 212.1.15 пункту 212.1 статті 212 розділу VI Кодексу визначені платниками акцизного податку (далі - платник податку).
Крім того, п. 2 розділу ІІ Порядку № 218 встановлено, що акцизна накладна складається при кожній повній або частковій операції з реалізації пального.
З аналізу наведених правових норм вбачаєтся, що будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального з переходом права власності на таке пальне або спирт етиловий чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати є реалізацією пального.
Таким чином, доводи позивача, що пальне було переміщене на ТОВ «Злагода» для відповідального зберігання, а не реалізовано, спростовуються наведеними вище нормами чинного податкового законодавства.
При цьому, доводи позивача щодо неоднозначного визначення терміну «реалізація» у Податковому кодексі України, а саме у п.п. 14.1.32 (відповідальне зберігання), п.п.14.1.202 (продаж (реалізація) товарів) п. 14.1 ст. 14 ПКУ, суд оцінює критично, оскільки норма саме норма п.п.14.1212 п. 14.1 ст. 14 вказаного кодексу визначає реалізацію пального, а не усіх інших товарів та матеріальних цінностей та є спеціальною по відношенню до спірних правовідносин.
Крім того, обов`язок складення акцизної накладної виникає у платника податку у разі повної або часткової операції з реалізації пального.
Обов`язок складення акцизної накладної у разі перевезення пального на відповідальне зберігання чинним податковим законодавством не передбачений.
Також, суд звертає увагу, що форма акцизної накладної передбачає обов`язкові поля для заповнення, згідно з якими у акцизних накладних № 2, № 3 від 12.07.2019 особою, що реалізує пальне зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «НЛС-ПЕТРОЛЕУМ», а особою - отримувачем пального зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Злагода».
Таким чином, суд дійшов висновку, що за відсутності у ТОВ «НЛС-ПЕТРОЛЕУМ» ліцензії на торгівлю пальним, позивачем здійснено його (пального) реалізацію.
Приписами абз. 8 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень.
Не підлягають застосуванню до спірних правовідносин положення Закону України "Про внесення зміни до статті 18 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", яким ст. 18 доповнено ч. 22 такого змісту: "До суб`єктів господарювання не застосовується фінансова санкція у вигляді штрафу, передбаченого статтею 17 цього Закону, у разі зберігання пального до 31 грудня 2019 року без наявності відповідної ліцензії", оскільки порушення, допущені позивачем стосуються продажу пального, а не його зберігання.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно із статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на викладене, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «НЛС-ПЕТРОЛЕУМ».
Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 23.10.2020 року.

Суддя О.С. Луніна