Справа № 520/10118/2020
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2020-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

22 жовтня 2020 року № 520/10118/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Зінченко А.В.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Харківської районної ради Харківської області (Григорівське шосе, буд. 52, м. Харків, 61098, ) про стягнення невиплаченої заробітної плати,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому, після уточнення позовних вимо, просив суд стягнути з відповідача - Харківської районної ради Харківської області (, 61098, м. Харків, вул. Григорівське шосе, б. 52) середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 920809,15 грн.

Позивач у судове засідання не прибув, але надав до суду клопотання в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, надав до суду відзив на позов в обґрунтування своєї правової позиції, в задоволенні позовних вимог просив відмовити та розглядати справу за його відсутності.

Враховуючи вищевикладене та керуючись вимогами ч.3 ст.194 КАС України, суд приходить до висновку про розгляд справи в письмовому провадженні.

Дослідивши надані матеріали справи, судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , починаючи з 6 травня 2004 року, перебував у трудових відносинах з відповідачем, Харківською районною радою Харківської області, обіймаючи посаду керуючого справами Виконавчого апарату Харківської районної ради Харківської області.

Згідно рішення І сесії Харківської районної ради Харківської області V скликання від 11 квітня 2006 року позивача було обрано заступником голови Харківської районної ради Харківської області, а згідно рішення І сесії Харківської районної ради Харківської області VI скликання від 18 листопада 2010 року позивача повторно обрано заступником голови Харківської районної ради Харківської області.

Суд вказує, що відповідно ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» передбачено, що у разі обрання депутата місцевої ради на виборну посаду у раді, на якій він працює на постійній основі, трудовий договір з ним за попереднім місцем роботи припиняється відповідно до законодавства.

З працівником, якого прийнято на роботу (посаду), що її виконував (займав) депутат місцевої ради, укладається строковий трудовий договір; цей договір розривається у разі повернення депутата місцевої ради на роботу, але не пізніш як через три місяці після припинення повноважень депутата місцевої ради.

Депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада).

Також аналогічні вимоги містяться в ст. 118 Кодексу законів про працю України, де запроваджено, що працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Судом встановлено, що в подальшому після закінчення повноважень позивача на виборній посаді рішенням І сесії Харківської районної ради Харківської області VIII скликання від 2 грудня 2015 року та розпорядження голови Харківської районної ради від 2 грудня 2015 року № 93-ос позивача було звільнено із займаної виборчої посади у зв`язку із закінченням строку повноважень відповідно до частини 2 ст. 56 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Наступного дня, а саме 3 грудня 2015 року, позивач звернувся із заявою до Харківської районної ради Харківської області про надання йому раніше займаної посади на підставі ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад». Розглянувши заяву позивача, відповідач листом від 4 грудня 2015 року повідомив позивача про неможливість надання йому попередньої роботи, оскільки на посаді керуючого справами Виконавчого апарату Харківської районної ради Харківської області працює інша особа.

Не погодившись з відмовою відповідача щодо поновлення на раніше займаній посаді, позивач звернувся до суду з відповідним позовом, який задоволено постановою Верховного суду від 12 червня 2020 року по справі № 635/1071/17, де вирішено поновити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на посаді керуючого справами Виконавчого апарату Харківської районної ради Харківської області.

Мотивуючи своє рішення Верховний Суд зазначає, що аналіз положень статті 33 Закону №93-IV дає підстави для висновку, що законодавством гарантується право депутата місцевої ради на надання йому, після закінчення його повноважень за виборною посадою, попередньої роботи (посади), а за її відсутності - іншої рівноцінної роботи (посади).

Під відсутністю посади/роботи необхідно розуміти лише об`єктивну неможливість надати депутату місцевої ради, звільненому з виборної посади, попередньої посади через ліквідацію підприємства, установи, організації, її скорочення тощо, а не відсутність вакансії у зв`язку з тим, що посаду, яку до обрання на виборну посаду обіймав депутат місцевої ради, було запропоновано іншій особі.

Якщо посаду, яку обіймав депутат місцевої ради до обрання його на виборну посаду у раді, займає інша особа, трудовий договір з нею, у тому числі укладений безстроково, розривається з підстав, передбачених пунктом 6 частини першої статті 40 КЗпП України, частиною другою статті 33 Закону №93-IV.

Отже, та обставина, що на момент закінчення повноважень позивача як заступника голови Харківської районної ради Харківської області посада, яку він обіймав до обрання на виборну посаду в Харківській районній раді Харківської області, не є вакантною, не може бути перешкодою для надання йому попередньої посади (роботи).

Беручи до уваги, що позивач до обрання на посаду заступника голови Харківської районної ради Харківської області працював на посаді керуючого справами Виконавчого апарату Харківської районної ради Харківської області, об`єктивних перешкод для надання позивачеві вказаної роботи не існувало, Суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про поновлення його на вказаній посаді.

На виконання постанови Верховного Суду 12 червня 2020 року по справі № 635/1071/17 позивача поновлено на посаді керуючого справами Виконавчого апарату Харківської районної ради Харківської області з 14 липня 2020 року.

Таким чином, починаючи з 3 грудня 2015 року по 14 липня 2020 року позивач перебував у вимушеному прогулі з причини незаконної поведінки відповідача.

Суд зазначає, що відповідно ст. 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

В даному випадку, органом, що розглядав трудовий спір є відповідний суд, який постановив остаточне рішення у строк більше одного року не з вини працівника, тому вимушений прогул підлягає оплаті в розмірі середньомісячного заробітку за весь строк розгляду трудового спору.

Розмір середньої заробітної плати, який підлягає стягненню на користь позивача за період з 3 грудня 2015 року по 14 липня 2020 року згідно довідки ХРР від 16.10.2020 року №02-19/877, становить 754761,60 грн.

Суд вказує, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд зазначає, що згідно з вимогами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з ме тою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтер есів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів влад них повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім фор мам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина,її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, як того вимагає процесуальне законодавство, проаналізувавши норми матеріального права, які належить застосувати до спірних правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково, а саме підлягає стягненню сума 754761,60 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 245, 246,257, 258 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Харківської районної ради Харківської області (Григорівське шосе, буд. 52,м. Харків,61098, ) про стягнення невиплаченої заробітної плати - задовольнити частково.

Стягнути з Харківської районної ради Харківської області (, 61098, м. Харків, вул. Григорівське шосе, б. 52) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) не виплачену заробітну плату в розмірі 754761 (сімсот п`ятдесят чотири тисячі сімсот шістдесят одну) грн. 60коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Зінченко А.В.