Справа № 320/6586/18
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2020-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
16 жовтня 2020 року м.Київ №320/6586/18
Суддя Київського окружного адміністративного суду - Брагіна О.Є.;
при секретарі судового засідання - Чорнобровенко Ю.В.;
за участі представника третьої особи - Хильницької В.О.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження, в межах підготовчого судового засідання, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України в особі її територіального підрозділу - Бориспільського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області, третіх осіб: Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Денісової Л.Л., Президента України Зеленського В.О. про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,
в провадженні Київського окружного адміністративного суду знаходиться справа №320/6586/18 за зверненням громадянина України ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України в особі її територіального підрозділу Бориспільського районного відділу Центрального міжрегіонального управління ДМС України у м. Києві та Київській області, треті особи: Уповноважена Верховної Ради України з прав людини Денісова Л.Л., Президент України Зеленський В.О. про визнання протиправною відмову у видачі паспорта громадянина України у паперовому вигляді та зобов`язання видати такий паспорт.
У межах вказаної справи судом було постановлено дві ухвали про привід позивача у судове засідання: від 10.09.2020 та 08.10.2020, які були направлені для виконання начальникові Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Київській області Пелеху М.І. та одержані останнім.
Вказані судові рішення набули законної сили в момент проголошення та не підлягали оскарженню.
Натомість, жодне рішення, у встановлений судом строк, виконано не було, з огляду на що, суд вказує на таке:
згідно положень статті 129 Конституції України однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення. Відповідно до статті 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Конституційний Суд України неодноразово підкреслював, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012); право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист (п.п. 2.1 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013).
За невиконання судового рішення, яке набуло законної сили, статтею 382 КК України передбачена кримінальна відповідальність.
Об`єктом злочину є порядок діяльності суду як органу правосуддя, що передбачає точне і своєчасне виконання його рішень.
Суб`єктом злочину, з урахуванням спеціальних вимог ч.2, 4 ст.382 КК України, виступають: юридична особа в особі посадової особи керівника, який виступає від імені та в інтересах такої (достатнім доказом чого буде запис із ЄДРПОУ); службова особа відповідного державного органу як спеціальний суб`єкт злочину, яка відповідно до повноважень повинна була вчинити дії по виконанню судового рішення або завдяки своїм повноваженням мала можливість перешкодити останньому.
Предметом злочину за частинами 1-3 ст. 382 КК є судовий акт органів правосуддя (рішення, вирок, ухвала, постанова), який постановлений: а) судом будь-якої юрисдикції (загальної чи спеціалізованої); б) судом будь-якої інстанції (першої, апеляційної чи касаційної); в) судом із будь-якої категорії судових справ (цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних) і г) набрав законної сили.
Невиконання судового рішення, згідно правової позиції Верховного Суду, може виражатися у прямій відмові виконати рішення або в ухиленні від його виконання.
Відмова означає явне, відкрите, висловлене усно або письмово небажання особи виконати судове рішення.
Ухилення - та сама відмова, яка має завуальований характер: особа відкрито не заявляє про відмову виконати судове рішення, але діє таким чином, що фактично унеможливлює його виконання.
Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом. Психічне ставлення до наслідків, зазначених у ч. 3 ст. 382 КК, може полягати як в умисній, так і в необережній формі вини. Мотиви злочину можуть бути різними і на кваліфікацію не впливають. У цілому злочин є умисним.
Об`єктивна сторона злочину виражається з таких, альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як: а) невиконання (ухилення від виконання) вироку, рішення ухвали, постанови суду або б) перешкоджання їх виконанню.
За ст.382 КК України, склад злочину є формальним, бо його об`єктивна сторона вичерпується вчиненням одного із зазначених у законі діянь дії (перешкоджання) чи бездіяльності (невиконання), і саме з цього моменту злочин визнається закінченим та набуває триваючого характеру.
Невиконання судового акту - це бездіяльність, що полягає в незастосуванні заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт.
Проаналізувавши дії начальника Білоцерківського відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_2 на предмет наявності ознак кримінального правопорушення, суд стверджує про встановлення в них ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України.
Так, ОСОБА_2 , будучи спеціальним суб`єктом злочину посадовою особою правоохоронного органу, який в силу своїх повноважень зобов`язаний був вчинити дії по виконанню судових рішень, умисно ухилився від виконання ухвал суду (судових рішень від 10.09.2020 та 08.10.2020), які набули законної сили, не забезпечивши примусову доставку у судове засідання позивача у справі №320/6586/18 ОСОБА_1 , що утворює склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , мав реальну можливість виконати ухвали суду, проте не вчинив жодних дій, спрямованих на їх виконання.
Ураховуючи вищевикладене, керуючись статтями 243, 248, 249, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
направити окрему ухвалу директору Державного бюро розслідувань для внесення до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення начальником Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого статтею 382 КК України (невиконання судового рішення).
Надати суду відповідь про внесення відомостей до ЄДРДР із зазначенням номеру кримінального провадження у дводенний строк з дня одержання копії цієї ухвали.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.
Суддя Брагіна О.Є.