Справа № 520/5724/2020
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2020-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 р. Справа № 520/5724/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.07.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Чудних С.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 20.07.20 року по справі № 520/5724/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив суд:

- визнати неправомірним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 16.03.2020 № 3090 в частині відмови зарахувати до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи на Державному підприємстві "Союзшахтоосушення" електрослюсарем черговим та з ремонту гірничого устаткування з 19.09.2000 по 29.09.2003 та призначити пенсію за списком № 2;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до пільгового стажу роботи, що дає право на отримання пенсії на пільгових умовах згідно пункту б) ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення період роботи на Державному підприємстві "Союзшахтоосушення" електрослюсарем черговим та з ремонту гірничого устаткування з 19.09.2000 по 29.09.2003;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 12.07.2018 та провести відповідні виплати.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що він у період з 21.05.21996 по 29.09.2003 працював на посаді електрослюсар черговий по ремонту гірничого обладнання в Дніпрорудненському ДП "Союзшахтоосушення". Так, позивач звернувся до Васильківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах. Листом відповідача № 2688/05 від 18.06.2018 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за п. 2 с. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки відсутній пільговий стаж - 6 років 6 місяців. Не погоджуючись із вказаною відмовою, ОСОБА_1 звернувся до суду. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2020 визнано протиправною бездіяльність Василівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, а також заяви про призначення пенсії. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах від 14.06.2018, а також про призначення пенсії на пільгових умовах у відповідності до Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1, Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. На виконання вказаного судового рішення відповідачем розглянуто заяву позивача та прийнято рішення від 16.03.2020 № 3090, яким зараховано до пільгового стажу ОСОБА_1 за списком № 2 період роботи на Державному підприємстві "Союзшахтоосушення" електрослюсарем черговим та з ремонту гірничого устаткування з 21.05.1996 по 18.09.2000, а в зарахування до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи на Державному підприємстві "Союзшахтоосушення" електрослюсарем черговим та з ремонту гірничого устаткування з 19.09.2000 по 29.09.2003 відмовлено. Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.07.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 16.03.2020 № 3090 в частині відмови зарахувати до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи на Державному підприємстві "Союзшахтоосушення" електрослюсарем черговим та з ремонту гірничого устаткування з 19.09.2000 по 29.09.2003.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до пільгового стажу роботи, що дає право на отримання пенсії на пільгових умовах згідно пункту б) ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення період роботи па Державному підприємстві "Союзшахтоосушення" електрослюсарем черговим та з ремонту гірничого устаткування з 19.09.2000 по 29.09.2003.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,про призначення пенсії відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 12.07.2018 з урахуванням висновків суду по даній справі.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення в частині відмовлених позовних вимог та прийняти в цій частині нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, в апеляційній скарзі позивач зазначає, що відповідач фактично протиправно ухиляється від виконання рішень суду, оскільки він не розглядає заяву про призначення пенсії на пільгових умовах.

Позивач вважає, що у відповідача немає іншого вибору, як призначити пенсію на пільгових умовах, оскільки у позивача наявна достатня кількість загального та пільгового стажу.

Позивач зауважує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

На думку позивача, повторне прийняття судом но справі № 520/4346/2020 рішення про зобов`язання повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» може призвести до повторного не розгляду даного питання або відмови у призначенні пенсії так як наслідок порушення прав позивача.

Отже, враховуючи дискреційні повноваження органів Пенсійного фонду, процес надання позивачу формальних відмов може тривати безкінечно, а тому в даному випадку єдиним правильним та ефективним способом захисту порушеного права є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію відповідно до пункту за п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 12.07.2018 р. та провести відповідні виплати.

Позивач вважає, що судом першої інстанції не повністю з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а саме: відповідач вже вдруге необгрунтовано відмовляє позивачу у призначенні пенсії. При цьому, відповідач умисно ухиляється від питання щодо призначення пенсії, незважаючи на наявне рішення суду про зобов`язання розглянути заяву про призначення пенсії. Викладені у позовній заяві факти свідчать щю те, що пенсія мала бути призначена у будь-якому випадку, і немає жодного іншого правомірного варіанту дій, ній призначити пенсію позивачу, а повноваження відповідача призначити пенсію позивачу не належать ло дискреційних. Задовольнивши позовні вимогу у повному обсязі суд першої інстанттії не здійснив би втручання в дискреційні повноваження відповідача, оскільки це є обгрунтованим способом захисту порушеного права позивача.

Відповідачем надано до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача в якому зазначено, що на його думку під час розгляду справи судом першої інстанції правильно визначено, що суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б вітгповіггно закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать ло компетенттії такого суб`єкта владних повноважень.

19.10.2020 року до Другого апеляційного адміністративного суду надано позивачем надано заперечення на відзив в якому останній зазначає, що на його думку, відповідач маніпулює фактами. Зазначає, що 14 червня 2018 року позивач звернувся до вдповідача саме із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах (робота за списком № 2), що підтверджується розпискою-повідомленням з переліком документів від 14.06.2018 № 1221.

Відповідач, розглянувши дану заяву видав лист № 2688/05 від 18.06.2018.

Позивач звертає увагу, що відповідачем не надано жолних доказів, які б підтверджували, що позивач не звертався із відповідною заявою про призначення пенсії на пільгових умовах. У свою чергу, рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії відповідачем не приймалось. Тому, видавши вишенаведений лист відповідач не реалізував свої дискреційні повноваження, передбачені Порядком № 22-1.

Таким чином, ще у справі № 280/4628/18 було встановлено преюдицію, що позивач звертався до відповідача саме із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, однак відповідач не прийняв за результатами її розгляду належно оформлене рішення.

Також, позивач звертає увагу, що на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2020 по справі № 280/4628/18, відповідач, реалізувавши свої повноваження надав відповідь оформлене рішенням від 16.03.2020 № 3090.

Проте, на думку позивача, рішенням від 16.03.2020 № 3090 знову не було вирішено питання про призначення або відмову у призначенні пенсії.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 14.06.2018 ОСОБА_1 звернувся до Васильківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про підтвердження стажу роботи в ДП "Союзшахтоосушение" з 21.05.1996 по 29.09.2003, у зв`язку з ліквідацією підприємства та відсутністю правонаступників.

Листом № 2688/05 від 18.06.2018 позивачу повідомлено про відсутність підстав для направлення документів на Комісію по підтвердженню стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Не погоджуючись із вказаними діями відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду.

Так, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2020 визнано протиправною бездіяльність Василівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, а також заяви про призначення пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах від 14.06.2018, а також про призначення пенсії на пільгових умовах у відповідності до Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1, Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

На виконання вказаного рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах від 14.06.2018, за результатами якого прийнято рішення від 16.03.2020 № 3090, яким ОСОБА_1 зараховано до пільгового стажу за списком № 2 період роботи на Державному підприємстві "Союзшахтоосушение" електрослюсарем черговим та з ремонту гірничого устаткування з 21.05.1996 по 18.09.2000, а в зарахуванні до пільгового стажу за списком № 2 періоду роботи на вищевказаній посаді з 19.09.2000 по 29.09.2003 відмовлено через відсутність чергової атестації робочого місця.

Позивач вважає, що рішення відповідача є таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства та порушує його право на отримання пенсії, оскільки у позивача достатньо стажу для призначення такої пенсії.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення відповідача від 16.03.2020 № 3090 в частині відмови зарахувати до пільгового стажу, є протиправним, отже необхідно зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу роботи, що дає право на отримання пенсії на пільгових умовах згідно пункту б) ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення період роботи па Державному підприємстві "Союзшахтоосушення" електрослюсарем черговим та з ремонту гірничого устаткування з 19.09.2000 по 29.09.2003.

Одночасно з цим, суд першої інстанції дійшов висновку, що визначення судом конкретного рішення, яке має бути прийнято суб`єктом владних повноважень за результатом розгляду заяви, є передчасним і не буде відповідати засадам і завданню адміністративного судочинства, яке полягає у здійснені судового контролю правомірності тих рішень.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про призначення пенсії відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 12.07.2018 з урахуванням висновків суду по даній справі, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стосовно доводів відзиву відповідача, що суд не може зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до прийняття конкретного рішення, оскільки це буде фактичне втручання в його дискреційні повноваження, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дійсно, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Разом з тим рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Тобто, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Така позиція повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеної у рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15. від 16.09.2015 у справі №826/4418/14.

Також Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував у своїх рішеннях на тому, що правосуддя не повинно бути ілюзорним і має забезпечувати реальний захист прав особи і гарантії того, що справу буде вирішено остаточно рішенням в судовому провадженні (рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов та Купчик проти України», від 13.02.2011 року у справі Чуйкіна проти України).

Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003 наголосив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (п.9 абз.10).

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникало б необхідності повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач має право на призначення пенсії на підставі пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 12.07.2018.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що переглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що належним способом захисту прав позивача в спірних правовідносинах є саме зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 12.07.2018 та провести відповідні виплати, відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 12.07.2018 та провести відповідні виплати, зробив передчасні висновки.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.07.2020 року по справі № 520/5724/2020, в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,про призначення пенсії відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 12.07.2018 з урахуванням висновків суду по даній справі прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.07.2020 по справі № 520/5724/2020 - скасувати в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,про призначення пенсії відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 12.07.2018 з урахуванням висновків суду по даній справі.

Прийняти в цій частині постанову, якою позов задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 12.07.2018 та провести відповідні виплати.

В іншій частині рішення Харківскього окружного адміністративного суду від 20.07.2020 року по справі № 520/5724/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва Я.М. Макаренко