Справа № 200/6450/20-а
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2020-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2020 р. Справа№200/6450/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Троянова О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Донецькій області (юридична адреса: 87515, Донецька область, м. Маріуполь вул. Італійська, 59, ) про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06 квітня 2020 року №Ф-190088-45-У, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06 квітня 2020 року №Ф-190088-45-У в сумі 21 029,90 грн., зобов`язання здійснити дії щодо коригування облікових даних інформаційної системи податкового органу з єдиного внеску, шляхом зменшення заборгованості на суму 21 029,90 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09 липня 2020 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

В установлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 липня 2020 року суд прийняв до розгляду позовну заяву позивача, відкрив провадження в адміністративній справі №200/6450/20-а за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

За правилами частини 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Так, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що у період з 29.01.2008 по 19.04.2019 року була зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця. ГУ ДПС у Донецькій області сформовано спірну вимогу, згідно якої заборгованість зі сплати єдиного внеску становить 21 029,90 грн. В обґрунтування своєї позиції позивач посилається на норми пункту 9-4 розділу VIII Прикінцевих та Перехідних положень Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, відповідно до яких платники єдиного внеску звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених статтею 6 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції. Позивач вважає зазначену вимогу протиправною та такою, що винесена всупереч вимогам чинного законодавства України, є протиправною, а тому підлягає скасуванню, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

17.08.2020 року позивачем через канцелярію суду подано позовну заяву зі зміненими підставами позову, відповідно до якої вона не отримувала доходу від підприємницької діяльності протягом 2014-2019 років. Позивач самостійно не визначала базу оподаткування, відповідач не проводив перевірку її діяльності, а облікові дані інформаційної системи контролюючого органу не можуть бути достатньою підставою для формування вимоги про сплату боргу. Зазначила, що обов`язок щодо нарахування та сплати єдиного внеску незалежно від того, чи отримував платник податку дохід у звітному кварталі виник лише з 01.01.2017 року. Таким чином, включення до суми боргу заборгованості, що сформувалась станом на 01.10.2017 року, є протиправним. Крім того, враховуючи те, що спірна вимоги включає заборгованість по сплаті ЄСВ, що виникла до 13.02.2020 року, обов`язки передбачені Законом №2464 до позивача не застосовуються, тому, спірна вимога є протиправною та підлягає скасуванню. Крім того, просить зобов`язати відповідача здійснити коригування облікових даних позивача, шляхом зменшення заборгованості на суму 21 029,90 грн.

13.10.2020 року від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, разом з розрахунком вимоги, відповідно до якого останній просив суд просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування наданого відзиву зазначає, що у разі відсутності доходу у платника протягом звітного періоду, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини база нарахування єдиного внеску, при цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Згідно облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів заборгованість позивача, станом на 31.03.2020 року становила 21 029,00 грн. На підставі цих даних управлінням сформовано спірну вимогу. Крім того, абзац третій пункту 9-4 розділу VIII Прикінцевих та Перехідних положень Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування звільняє платника від відповідальності, штрафних та фінансових санкцій, передбачені цим, Законом, але не скасовує повністю обов`язків платника єдиного внесків. Крім того, пункт 9-4 виключено Законом України від 14.01.2020 року №440-ІХ з 13.02.2020 року. Таким чином, позивач з 13.02.2020 року повинен виконувати покладені на нього обов`язки зі сплати єдиного внеску відповідно до положень Закону №2464-VI. Отже, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06 квітня 2020 року №Ф-190088-45-У прийнято в межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством.

19 жовтня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання позивача, відповідно до якого остання зазначила, що в неї відсутній обов`язок зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Факт відсутності заборгованості по сплаті ЄСВ визнається відповідачем, що підтверджується копією відповіді на адвокатський запит.

Стосовно строку звернення до суду з адміністративним позовом суд зазначає наступне.

Положеннями статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

За змістом цієї норми процесуальним строком є також строк звернення до суду.

Так, частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно частини 4 статті 25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Тобто спеціальним Законом встановлено десятиденний строк оскарження вимоги про сплату боргу.

При цьому, суд, за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія стосовно якої пропущено строк.

Оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на звернення до суду, на які позивач посилається як на поважні, суд виходить з оцінки та аналізу всіх наведених у адміністративному позові доводів і з того, чи мав позивач за таких обставин можливість своєчасно реалізувати право на звернення до суду (чи відсутні були вагомі перешкоди, труднощі для реалізації цього права).

Спірну вимогу позивачу направлено засобами поштового зв`язку за адресою: АДРЕСА_2 ,яку повернуто у зв`язку з відсутністю позивача за зазначеною адресою.

Водночас, в матеріалах справи наявна заява позивача про звільнення від виконання обов`язків, визначених ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відповідно до якої позивач повідомив відповідача про зміну адреси кореспонденції: АДРЕСА_1 .

Фактично, позивачу стало відомо про наявність спірної вимоги лише 24.06.2020 року під час ознайомлення її представника з матеріалами виконавчого провадження, про що свідчить заява про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження від 24.06.2020 року.

Позивачем подано позовну заяву 06.07.2020 року, про що свідчить штамп поштового відділення на конверті.

Отже, на підставі вищевикладеного суд вважає за необхідне визнати поважними причини пропуску строку та поновити позивачеві строк звернення до адміністративного суду.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 . Позивач була зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця 02.11.2007 року та припинена 19 квітня 2019 року, перебувала на обліку в Головному управлінні ДФС у Донецькій області (Покровсько-Добропільському управлінні, Олександрівська ДПІ) як платник єдиного внеску. (а.с. 7-8)

Відповідач - Головне управлінні ДПС у Донецькій області суб`єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції стосовно контролю у сфері податкових взаємовідносин.

Контролюючим органом 06 квітня 2020 року сформовано вимогу № Ф-190088-45У про сплату позивачем боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску в сумі 21 029,90 грн., яка виникла станом на 31 березня 2020 року (а.с. 6).

На звернення позивача з питань нарахування зобов`язань зі сплати єдиного внеску відповідачем надано відповідь листом від 06.07.2020 року №55612/10/05-99-10-03-14, відповідно до якої згідно з даними інформаційної системи ДПС України ОСОБА_1 не надавала звіти, розрахунки та декларації за період з 2014 по 2019 роки, тому інформація про отримання прибутку від підприємницької діяльності відсутня. У зв`язку з тим, що за даними інформаційної системи ДПС України у ОСОБА_1 обліковувалась суми недоїмки з єдиного внеску у розмірі 21 029,90 грн., тому було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.04.2020 року №Ф-190088-45. (а.с. 25-26)

26 серпня 2020 року позивач звернулась до відповідача із заявою про зняття з обліку як платника єдиного внеску, відповідно до якої зазначила, що фактично підприємницьку діяльність припинила у 2009 році, жодного доходу від здійснення підприємницької діяльності не отримувала. Крім того, звітність не за період з 01 січня 2017 по 03 червня 2020 року не подавала. 19.04.2020 року державним реєстратором за заявою позивача припинено діяльність. 21.08.2020 року позивачем подано звітність за період з 01 січня 2017 по 03 червня 2020 року. Просила зняти з обліку, прийняти рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яка обліковується станом на 03.06.2020 року.

На звернення представника позивача із адвокатським запитом ГУ ДПС у Донецькій області надано відповідь листом від 08.10.2020 року №77078/10/05-99-13-02-17, відповідно до якого за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 було прийнято рішення про списання боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 30.09.2020 року №3961-13 у сумі 21 029,90 грн. та здійснено списання суми. Додатково повідомлено, що згідно інтегрованої картки позивача з єдиного внеску заборгованість відсутня.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Податковим кодексом України від 2 грудня 2010 р. №2755-VI (далі ПК України) та Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 8 липня 2010 р. №2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

Закон №2464-VI визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VI встановлено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до вимог ст. 4 Закону №2464-VI визначено перелік осіб, які є платниками єдиного внеску.

Відповідно до підпункту 1 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Так, згідно з частиною 4 статті 4 Закону №2464-VI, фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їхньої добровільної участі в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. Дана норма кореспондує пункту 3 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом МФУ від 14.04.2015 № 435 (далі Порядок № 435), згідно якого фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію за віком або соціальну допомогу. Звіт зазначеними особами не подається.

Згідно підпункту 1 частини другої статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Частиною третьою статті 9 Закону №2464-VI встановлено, що обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Частиною дванадцятою статті 9 Закону №2464-VI передбачено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Таким чином, саме дохід особи від господарської діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування єдиного внеску у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, Закон №2464-VI встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати, оскільки метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для його нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 25 Закону №2464-VI, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Порядок стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 № 449 (далі - Інструкція № 449).

Відповідно до пункту 3 розділу VI Інструкції № 449, фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках:

- якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами;

- якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

- якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Аналіз змісту вищенаведених норм свідчить про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Недоїмкою ж є сума єдиного внеску, своєчасно не сплачена у строки, встановлені Законом.

Відповідно до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 , в суму недоїмки з ЄСВ в розмірі 21029,90 грн входить:

- за 2017 рік нараховано розрахункову суму єдиного соціального внеску у розмірі 8448 грн;

- за 2018 рік нараховано розрахункову суму єдиного соціального внеску у розмірі 9828,72 грн;

- за І квартал 2019 року нараховано розрахункову суму єдиного соціального внеску у розмірі 2754,18 грн.

Так, на підставі даних інформаційної системи Головним управлінням ДФС у Донецькій області 06 квітня 2019 року сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки), яка містила відомості, зокрема, про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Так, виходячи зі змісту листа відповідача від 08.10.2020 року №77078/10/05-99-13-02-17, відповідно до якого за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 ГУ ДПС у Донецькій області було прийнято рішення про списання боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 30.09.2020 року №3961-13 у сумі 21 029,90 грн. та здійснено списання суми.

Відповідно до пп. 60.1.1 п. 60.1 ст. 60 ПК України податкова вимога вважається відкликаною, якщо: сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.

Доказів відкликання спірної податкової вимоги відповідачем не надано, та матеріали справи не містять відповідних доказів.

З метою захисту законних прав позивача, суд дійшов висновку про скасування спірної вимоги.

Водночас, суд звертає увагу, що оскільки відповідачем списано борг зі сплати єдиного внеску, то позовні вимоги в частині зобов`язання здійснити дії щодо коригування облікових даних інформаційної системи податкового органу з єдиного внеску, шляхом зменшення заборгованості на суму 21 029,90 грн. задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача частково, шляхом скасування спірної вимоги.

Згідно з положеннями частини третьої статті 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, судовий збір у розмірі 420,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

У зв`язку з перебуванням судді Троянової О.В. у щорічній основній відпустці, розгляд справи проводиться у перший робочий день.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 287, 293-295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Донецькій області (юридична адреса: 87515, Донецька область, м. Маріуполь вул. Італійська, 59, ) про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06 квітня 2020 року №Ф-190088-45-У задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) від 06 квітня 2020 року №Ф-190088-45-У в сумі 21 029,90 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС у Донецькій області (юридична адреса: 87515, Донецька область, м. Маріуполь вул. Італійська, 59, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з судового збору у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Рішення прийнято, складено в повному обсязі та підписано в нарадчій кімнаті 21 жовтня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя О.В. Троянова