Справа № 520/14603/2020
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

23 жовтня 2020 року Справа № 520/14603/2020

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Бадюков Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Державної служби України з питань праці (м. Київ, вул. Десятинна,14, ) про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби України з питань праці № 566-к від 21.10.2020 р.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Суд, перевіривши позовну заяву та додані до неї матеріали на наявність та відсутність підстав для повернення позовної заяви, залишенні її без розгляду чи відмови у відкриті провадження в адміністративній справі, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем видано наказ від 21.10.2020 № 566-К, яким на виконання постанови Верховного Суду від 30.09.2020 у справі 826/120501/15 поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Територіального управління Держгірпромнагляду у Харківській області, звільнивши з посади першого заступника начальника Головного управління Держпраці у Харківській області (п.1 наказу).

Суд зазначає, що у спірних правовідносинах, предметом спору є правомірність рішення відповідача під час виконання рішення Верховного Суду від 30.09.2020 у справі 826/12050/15, що набрало законної сили, та як наслідок, зобов`язання вчинити певні дії.

Суд зазначає, що приписами ст. 1291 Конституції України встановлено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Положеннями ст. 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд зазначає, що Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012).

Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Таким чином, у відповідності до зазначених правових норм, зокрема, Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, рішення Верховного Суду від 30.09.2020 р. по справі №826/12050/19 в частині поновлення позивача на посаді першого заступника начальника Територіального управління Дергірпромнагляду у Харківській області є обов`язковим до виконання на всій території України.

З метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегулювало питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Так, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду (ч. 1 ст.383 КАС України).

Зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання , судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень; невиконання, неналежне виконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

З адміністративного позову вбачається, що фактичною підставою для звернення до суду із вказаними вимогами, слугував факт прийняття наказу № 566-К від 21.10.2020 на виконання постанови Верховного Суду від 30.09.2020 № 826/12050/15, яким поновлено позивача на посаді.

Зі змісту рішення Верховного Суду від 30.09.2020 судом встановлено, що в обґрунтування заперечень на касаційну скаргу, позивач зазначав, що з метою ефективного захисту своїх прав, має право бути поновленим на рівнозначній посаді - заступника начальника Головного управління Держпраці в Харківській області. При цьому позивач посилається на правові позиції, викладені Верховним Судом у постановах від 16 травня 2019 року в справі № 826/17220/17, від 23 січня 2018 року в справі № 208/8402/14-а, від 29 березня 2018 року в справі № 816/303/16, від 06 березня 2019 року в справі № 200/11311/18-а, від 16 травня 2019 року № 818/600/17, від 21 листопада 2019 року № 344/8720/16-а, № К/9901/26524/19.

В той же час Верховний Суд у постанові зазначив , що суди попередніх інстанцій обираючи спосіб захисту порушеного права позивача шляхом покладення на Державну службу України з питань праці обов`язку поновити позивача на роботі на аналогічній посаді першого заступника начальника Головного управління Держпраці у Харківській області, не врахували приписів частини першої статті 235 КЗпП України, відповідно до якої у разі незаконного звільнення працівника, він повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Враховуючи приписи частини першої статті 235 КЗпП України, на орган, що розглядає трудовий спір, у разі з`ясування того, що звільнення працівника відбулось незаконно, покладається обов`язок поновлення такого працівника на попередній роботі.

Закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту прав, ніж зазначений в частині першій статті 235 КЗпП України, а отже, установивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.

Зробивши правильний висновок про незаконність звільнення позивача, суди попередніх інстанцій не поновили позивача на попередній посаді, з якої його було незаконно звільнено.

Верховний Суд України в постановах від 04 березня 2014 року (справа № 21-8а14), від 27 травня 2014 року (справа № 21-108а14), від 28 жовтня 2014 року (справа №21-484а14) сформулював правову позицію, згідно з якою ліквідація юридичної особи публічного права має місце у випадку, якщо в розпорядчому акті органу державної влади або органу місцевого самоврядування наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої відмови. У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган, мова йде фактично про реорганізацію. Таким чином, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

Верховний Суд звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року №442 Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади, а також іншими нормативними правовими актами, прийнятими на її виконання, не зазначено про відмову держави від виконання завдань та функцій, які були покладені на Державну службу гірничого нагляду та промислової безпеки України, а отже, в цьому випадку фактично мала місце реорганізація цього органу, оскільки відповідна функція держави ліквідована не була.

Повноваження щодо призначення працівника в порядку переведення на відповідну посаду, згідно із затвердженим штатним розписом в новоствореній юридичній особі, яка є правонаступником роботодавця, є винятковою компетенцією відповідача і суд, як орган, що розглядає трудовий спір, не повинен і не може втручатись у здійснення дискреційних повноважень державного органу.

Отже, позивач повинен бути поновленим на посаді першого заступника начальника Територіального управління Держгірпромнагляду у Харківській області, що і було одним із доводів касаційної скарги. Таким чином, аргумент касаційної скарги щодо порушення судами попередніх інстанцій приписів частини першої статті 235 КЗпП України є обґрунтованим.

Вказана правова позиція неодноразово викладена в постановах Верховного Суду, зокрема в постанові від 13 серпня 2020 року в справі №821/3795/15-а.

Посилання позивача у відзиві на касаційну скаргу на правові позиції, викладені Верховним Судом у постановах від 16 травня 2019 року в справі №826/17220/17, від 23 січня 2018 року в справі № 208/8402/14-а, від 29 березня 2018року в справі №816/303/16, від 06 березня 2019 року в справі №200/11311/18-а, від 16 травня 2019 року № 818/600/17, від 21 листопада 2019 року № 344/8720/16-а, № К/9901/26524/19, є безпідставним, оскільки ці постанови містять лише загальні підходи до розуміння понять ефективний судовий захист, дискреційні повноваження, тощо не стосуються спорів, предметом яких є поновлення на роботі.

Враховуючи викладені висновки Верховного Суду, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судового рішення та обґрунтовані тими обставинами, які вже були предметом дослідження при розгляді справи: реорганізація Держгірпромнагляду, порядок поновлення на посаді, в тому числі орган, у якому має відбутися таке поновлення.

Отже, фактично при розгляді справи суд має дослідити і перевірити порядок виконання рішення Верховного Суду від 30.09.2020 по справі №826/12050/15 надавши повторну оцінку, встановленому вказаним рішенням суду порядку поновлення позивача на посаді.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що в даному випадку наявне рішення суду, що набрало законної сили, яким вирішено спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, отже, новий спір не виник, а має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення, через що наявні правові підстави для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до п.2 ч.1 ст.170 КАС України.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушено його права, свободи чи інтереси, він повинен звернутись до суду в порядку судового контролю за виконанням рішення, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Зазначена правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду викладеним в постановах від 20.02.2019 у справі №806/2143/15, а також від 03.04.2019 по справі № 820/4261/18, від 17.04.2019 у справі № 355/1648/15-а, від 21.08.2019 у справі №295/13613/16, від 22.08.2019 у справі № 522/10140/17 та від 21.11.2019 у справі №802/1933/18-а.

Крім того, Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 року у справі № 520/14477/2020 (Суддя Зоркіна Ю.В.) Шилу С.М. відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі про визнання протиправним та скасування наказу Державної служби України з питань праці № 566-к від 21.10.2020; зобов`язання Державної служби України з питань праці поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Головного управління Держпраці у Харківській області.

Відповідно до ч.5 ст.170 КАС України, повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись ст. ст. 5, 17, 170, 243, 248, 256, 293, 294, 295, 297 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Державної служби України з питань праці (м. Київ, вул. Десятинна,14, ) про визнання протиправним та скасування наказу.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Бадюков Ю.В.