Справа № 160/10080/20
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2020-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
при секретарі: Мартіросян Г.А.,
1. 25.08.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
2. Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2020 року цю справу передано на розгляд судді Ількову В.В.
4. Ухвалою суду від 26.08.2020 року було витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії таких документів:
- пенсійну справу позивача;
- звернення позивача про здійснення перерахунку пенсії від 08.01.2020 року разом із додатками;
- лист/відмова Пенсійного фонду №19/05-22/22 від 13.01.2020 року;
5. 22.09.2020 року від відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на адміністративний позов з додатками та доказами направлення позивачу, а також із додатковими доказами, витребуваними ухвалою суду.
6. 02.10.2020 року позивачем була подана письмова відповідь на відзив відповідача на позовну заяву.
7. За приписами статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
8. Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
9. У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
10. Отже, рішення у цій справі приймається судом 22.10.2020 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
11. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує з 29.05.2015 року пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
12. Загальний стаж, врахований органом Пенсійного фонду при призначенні пенсії, складав 28 років 04 місяці 29 днів.
13. Протягом 2019 року, відповідачем було здійснено перерахунки стажу позивача на підставі заяв від 30 липня, 17 жовтня, 07 листопада та додатково наданих документів, внаслідок яких страховий стаж складає 38 років 11 місяців 29 днів.
14. 08.01.2020 року позивач звернулась до Дніпровського приміського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про перерахунок пенсії по стажу за період роботи з 06.07.1994 року по 29.03.1996 року
16. Позивач вважає, що відповідач, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії, діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, чим порушив право позивача на пенсійне забезпечення, у зв`язку із чим позивач звернулася до суду із цим позовом за захистом своїх порушених прав.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
17. Відповідач позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову.
18. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що з 29.05.2015 року позивачу була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за страховий стаж 28 років 04 місяці 29 днів.
19. Протягом 2019 року на підставі особистих заяв від 30 липня, 17 жовтня і 07 листопада та додатково наданих документів, страховий стаж позивача перераховано. У результаті проведених перерахунків страховий стаж становить 38 років 11 місяців 29 днів.
20. 08.01.2020 року позивач надали заяву та копії документів: про реорганізацію і передачу філії ПТУ №79 у підпорядкування ПТУ №65, передавального акту майна від 24.10.2013 року, про ліквідацію філії ПТУ №65 та про подальші реорганізації навчальних закладів.
21. Відповідач вказує, що згідно записам №16, 17, 18, 19 трудової книжки БТ-І від 12.11.1977 року ОСОБА_1 прийнята в Петриківське СПТУ №79 з 22.10.1990 року (наказ № 80-к від 22.10.1990), з 06.07.1994 року (наказ №409 від 06.07.1997) переведена в Дніпропетровське ПТУ №65, у зв`язку з передачею філії, 29.03.1996 року (наказ №19 від 29.03.1996 року) звільнена за власним бажанням. Запис про звільнення засвідчено підписом в.о. завідуючого філією та скріплено печаткою філії ПТУ № 65.
22. Отже, на думку Пенсійного фонду, в записах №16-19 трудової книжки містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи:
- зарахована на роботу в СПТУ № 79, а запис про переведення в ПТУ №65 не засвідчений підписом та печаткою цієї установи;
- відсутній запис про зарахування на роботу в ПТУ №65 і при цьому наявний запис про звільнення з ПТУ № 65, засвідчений підписом і печаткою цієї установи.
23. Згідно довідки №344 від 05.07.2019 року, виданої адміністрацією ПТУ №79, позивач працювала з 22.10.1990 року (наказ №80-к від 22.10.1990) по 05.07.1994 року (наказ № 409 від 06.07.1994).
24. Відповідач вказує, що вказаний період зараховано до страхового стажу.
25. У довідці №33 від 21.10.2019 року, виданої адміністрацією державного професійно-технічного навчального закладу "Дніпровський регіональний центр професійно-технічної освіти", який є правонаступником ПТУ №65, зазначено, що в особових рахунках по нарахуванню заробітної плати за період з 06.07.1994 року по 29.03.1996 рік інформації про позивача немає та в книзі обліку руху трудових книжок працівників ПТУ №65 записи про прийом позивача на роботу та звільнення за зазначений період також немає.
26. У додатково наданих 08.01.2020 року документах наявна інформація про ліквідації, реорганізації та перейменування навчальних закладів, а будь-які дані про період роботи позивача також 1994-1996 роках відсутні.
27. Пенсійний фонд вказує, що згідно вимог чинного законодавства України період роботи з 06.07.1994 року по 29.03.1996 року необхідно підтвердити довідками, виданими підприємствами або, у разі реорганізації чи ліквідації, його правонаступниками чи архівними установами, але будь-які документи, підтверджуючі вказаний період роботи, позивачем не надано.
28. Таким чином, на думку Пенсійного фонду, у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів, згідно вимог чинного законодавства зарахувати період роботи з 06.07.1994 року по 29.03.1996 року до страхового стажу позивача немає законних підстав.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
29. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків.
30. ОСОБА_1 з 29.05.2015 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком, згідно положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
31. Згідно матеріалів пенсійної справи позивача, загальний стаж, зарахований Пенсійним фондом при призначенні пенсії, становив 28 років 04 місяці 29 днів.
32. Так, протягом 2019 року, Пенсійним фондом здійснено перерахунки стажу позивача, ОСОБА_1 , згідно її заяви від 30 липня, 17 жовтня, 07 листопада та додатково наданих документів, внаслідок яких страховий стаж наразі складає 38 років 11 місяців 29 днів.
33. 08.01.2020 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії по стажу за період роботи з 06.07.1994 року по 29.03.1996 року в професійно-технічному училищі №65.
34. Відповідач, листом від 13.01.2020 року №9/03-22/22 повідомив позивачу про відмову у здійсненні перерахунку пенсії.
35. Пенсійний фонд зазначає, що згідно записів №16, 17, 18, 19 трудової книжки БТ-І від 12.11.1977 року ОСОБА_1 прийнята в Петриківське СПТУ №79 з 22.10.1990 року (наказ №80-к від 22.10.1990), з 06.07.1994 року (наказ №409 від 06.07.1997) переведена в Дніпропетровське ПТУ №65, у зв`язку з передачею філії, 29.03.1996 року (наказ №19 від 29.03.1996 року), звільнена за власним бажанням. Запис про звільнення засвідчено підписом в.о. завідуючого філією та скріплено печаткою філії ПТУ №65.
36. Відповідач вказує, що у записах №16-19 трудової книжки містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи:
- зарахована на роботу в СПТУ №79, а запис про переведення в ПТУ №65 не засвідчений підписом та печаткою цієї установи;
- відсутній запис про зарахування на роботу в ПТУ №65 і при цьому наявний запис про звільнення з ПТУ №65, засвідчений підписом і печаткою цієї установи.
37. Згідно довідки №344 від 05.07.2019 року, виданої адміністрацією ПТУ №79, позивач працювала з 22.10.1990 року (наказ №80-к від 22.10.1990) по 05.07.1994 року (наказ №409 від 06.07.1994).
38. Пенсійний фонд зазначає, що цей період було зараховано до страхового стажу.
39. Також, у листі вказано, про те, що у довідці №33 від 21.10.2019 року, виданої адміністрацією державного професійно-технічного навчального закладу "Дніпровський регіональний центр професійно-технічної освіти", який є правонаступником ПТУ № 65, зазначено, що в особових рахунках по нарахуванню заробітної плати за період з 06.07.1994 року по 29.03.1996 рік інформації відносно позивача немає та в книзі обліку руху трудових книжок працівників ПТУ №65 записи про прийом позивача на роботу та звільнення за зазначений період також немає.
40. У додатково наданих 08.01.2020 року документах наявна інформація про ліквідації, реорганізації та перейменування навчальних закладів, а будь-які дані про період роботи позивача також у 1994-1996 роках відсутні.
41. Пенсійний фонд вказує, що згідно вимог чинного законодавства України період роботи з 06.07.1994 року по 29.03.1996 року необхідно підтвердити довідками, виданими підприємствами або, у разі реорганізації чи ліквідації, його правонаступниками чи архівними установами, але будь-які документи, підтверджуючі вказаний період роботи, позивачем не надано.
42. Позивач вважає, що відповідач, приймаючи рішення про відмову в перерахунку її пенсії, діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, чим порушив право позивача на належне пенсійне забезпечення, у зв`язку із чим позивач звернулася до суду із цим позовом за захистом своїх порушених прав.
43. Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає про таке.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
44. Закон України "Про пенсійне забезпечення" відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
45. Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення", громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника та інших випадках, передбачених цим Законом.
46. Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком та по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією, чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію (частина перша та друга статті 7 Закону №1788-XII).
47. Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
48. Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок № 637).
49. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).
50. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
51. Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993.
52. Відповідно до пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
53. Відповідно до п. 2.6. Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.
54. Відповідно до абзацу 2 пункту 6.1 Інструкції №58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.
55. Отже, можна зробити висновок, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.
56. Відповідно до пунктів 2 і 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12 серпня 1993 року №637.
57. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи, в т.ч. і профспілкові квитки.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
59. Дослідивши матеріали справи, встановлено, що відомості трудової книжки позивача, НОМЕР_1 , дата заповнення 12.11.1977 року, копія якої міститься в матеріалах справи, містять записи №№16-19 про роботу з 22.10.1990 року по 29.03.1996 року, а саме:
- 22.10.1990 року, прийнятий на посаду майстра виробничого навчання в Петриківське СПТУ №79 (наказ №80-к від 22.10.1990 року);
- 06.07.1994, переведена в Дніпропетровське ПТУ №65 у зв`язку з передачею філії (наказ №409 від 06.07.1994 року);
- запис № 18 не дійсний;
- 29.03.1996 року, звільнена згідно ст.38 КЗпП України, за власним бажанням (наказ №19 від 29.03.1996 року). Запис про звільнення засвідчений печаткою та підписом посадової особи.
60. Згідно матеріалів справи, відмовляючи в здійсненні перерахунку пенсії позивачу, з підстав недостатнього страхового стажу, відповідач не посилається на його відсутність, а на наявність сумнівів щодо записів у її трудовій книжці, а саме: 06.07.1994 року по 29.03.1996 року, у зв`язку із тим, що у записах №16-19 трудової книжки позивача містяться неправильні чи неточні записи про період її роботи:
- зарахована на роботу в СПТУ №79, а запис про переведення в ПТУ №65 не засвідчений підписом та печаткою цієї установи;
- відсутній запис про зарахування на роботу в ПТУ №65 і при цьому наявний запис про звільнення з ПТУ №65, засвідчений підписом і печаткою цієї установи.
61. Так, з метою підтвердження страхового стажу за спірний період на вказаному вище підприємстві, позивач після отримання додаткових документів про реорганізацію і передачу філії ПТУ №79 у підпорядкування ПТУ №65, передавального акту майна від 24.10.2013 року та про подальші реорганізації навчальних закладів, звернулася 08.01.2020 року до відповідача із заявою про здійснення перерахунку пенсійних виплат.
62. Згідно поданих матеріалів, відповідно до наказу Управління народної освіти Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 06 липня 1994 року №409 «Про зміну підпорядкування філіалу ПТУ №79 сел.Чумаки», філіал ПТУ №79 сел.Чумаки передано у підпорядкування ПТУ №65 м.Дніпропетровська.
63. На підставі наказу № 943 від 12.11.2007 року Головного управління освіти і науки Дніпропетровської облдержадміністрації Дніпропетровське професійно-технічне училище №65 було перейменовано в Державний професійно-технічний навчальний заклад «Дніпропетровський професійний ліцей харчових технологій» з 30.10.2007 року.
64. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах.
65. Наведене в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018 року.
66. Також суд зазначає, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
67. Крім того, суд враховує вимоги пункту 3.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, який затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, орган, що призначає пенсію, надає, зокрема, допомогу особам, зазначеним у пунктах 1.1 і 1.2 розділу І цього Порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.
68. Також, слід зазначити, що відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
69. Відповідачем не надано суду доказів надання позивачу допомоги в одержанні відсутніх документів для зарахування її стажу за спірний період.
70. Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.
71. Фактично, суд зв`язаний предметом і розміром заявлених особою вимог, проте може вийти за межі вимог адміністративного позову у випадках, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Вихід за межі позовних вимог можливий у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі частини другої статті 9 КАС України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи. Фактично, необхідною передумовою застосування частини другої статті 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.
72. Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.
73. З огляду на вищезазначене, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, та з урахуванням положень ч.2 ст. 9 КАС України суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду її роботи з 06.07.1994 року по 29.03.1996 року в професійно-технічному училищі № 65.
74. Щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу позивача спірного періоду її роботи, слід зазначити про таке.
75. Відповідно до п.4 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
76. Згідно ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частин другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
77. Також, за приписами ст.245 вказаного Кодексу, встановлено, що у разі задоволення позову, суд може прийняти постанову про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.
78. Окрім того, і за приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
79. Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.
80. Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.
81. Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
82. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
83. Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 08.11.2005р. (остаточне) у справі "Кечко проти України" зазначив, що якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.
84. Також і у рішенні від 13.01.2011 року (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" констатував: " 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.
85. Таким чином, з урахуванням наведеної правової позиції, суд приходить до висновку, що задоволення позовних вимог позивача в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 06.07.1994 року по 29.03.1996 року в професійно-технічному училищі №65, а також в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.01.2020 року про перерахунок пенсії, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні, та прийняти рішення згідно з вимогами чинного законодавства.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
86. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
87. Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
88. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
89. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
90. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
91. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.
92. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.
93. Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
94. Таким чином, позивачем обґрунтовані позовні вимоги щодо протиправної відмови Пенсійного фонду у здійсненні перерахунку пенсії згідно її заяви від 08.01.2020 року.
95. Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , з урахуванням положень ч. 2 ст. 9 КАС України, в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду її роботи з 06.07.1994 року по 29.03.1996 року в професійно-технічному училищі № 65, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 06.07.1994 року по 29.03.1996 року в професійно-технічному училищі № 65, а також зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.01.2020 року про перерахунок пенсії, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні, та прийняти рішення згідно з вимогами чинного законодавства.
96. Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
97. Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
98. Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 630,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
99. Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
100. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
101. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду її роботи з 06.07.1994 року по 29.03.1996 року в професійно-технічному училищі №65.
102. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 06.07.1994 року по 29.03.1996 року в професійно-технічному училищі №65.
103. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.01.2020 року про перерахунок пенсії, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні, та прийняти рішення згідно з вимогами чинного законодавства.
104. У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
105. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 630,60 гривень.
106. Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ОКПП НОМЕР_2 ).
108. Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
109. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
110. Повний текст рішення складено 22.10.2020 року.
Суддя В.В Ільков