Справа № 303/3466/20
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 рокуЛьвівСправа № 303/3466/20 пров. № А/857/9843/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Сеника Р.П., Хобор Р.Б.

за участі секретаря судового засідання Гербут Н.М.,

позивач: не з`явився

відповідач: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Поліцейського взводу № 2 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Закарпатській області капрал поліції Савчука Івана Івановича на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 липня 2020 року у справі № 303/3466/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліцейського взводу № 2 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Закарпатській області капрал поліції Савчука Івана Івановича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

суддя в 1-й інстанції Кость В.В.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Мукачево,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до Поліцейського взводу № 2 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Закарпатській області капрал поліції Савчука Івана Івановича (далі відповідач) та просила суд визнати постанову серії ДПО18 №743434 від 28.06.2020 року в справі про адміністративне правопорушення та скасувати її, а провадження у справі закрити.

На обґрунтування якого зазначила, що оскаржуваною постановою було встановлено факт порушення правил дорожнього руху, а саме те, що під час керування транспортним засобом Volkswagen Golf н.з. НОМЕР_1 , позивач не скористалась при повороті на головній дорозі відповідним показчиком повороту, чим порушила вимоги п. 9.2. Б Правил дорожнього руху України. Дану постанову вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вказаного правопорушення вона не вчиняла, оскільки під час руху дотримувалась правил дорожнього руху. Наведення доказів щодо порушення нею правил дорожнього руху також відсутні у оскаржувані постанові.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 липня 2020 року задоволено. Скасовано постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №743434 від 28.06.2020. Справу про адміністративне правопорушення закрито.

Також, Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області прийнято додаткове рішення. Стягнуто з Управління патрульної поліції у Закарпатській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп..

Не погоджуючись із рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 липня 2020 року, Поліцейський взводу № 2 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Закарпатській області капрал поліції Савчук Іван Іванович подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права та невірним встановленням обставин у справі. На обґрунтування доводів зазначає, що адміністративний позов заявлено до неналежного відповідача та з урахуванням відсутності в суду апеляційної інстанції можливості замінити його належним відповідачем, підстави для задоволення позову відсутні. Просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явились, що у відповідності до ч. 3 ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що 28.06.2020 Поліцейським взводу № 2 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Закарпатській області капралом поліції Савчуком Іваном Івановичем винесено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №743434, якою накладено на позивача адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В даній постанові зазначено, що ОСОБА_1 28.06.2020 о 14 год. 32 хв. у м. Мукачево, вул Садова, 20 не увімкнула покажчик лівого повороту при зміні напрямку руху, чим порушила вимоги п. 9.2 б ПДР України.

Вважаючи постанову Поліцейського взводу № 2 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Закарпатській області винесену капралом поліції Савчуком Іваном Івановичем незаконною, позивач звернулася з позовом до суду про її скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що оскаржувана постанова відповідача не містить опису обставин справи, встановлених під час розгляду справи, до неї не додано жодних доказів, а також пояснень свідків, що свідчили б про наявність у позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності. Факт вчинення правопорушення жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим й належним доказом.

Відтак, суд першої інстанції вважав, що відповідачем у своїй діяльності порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, відеофіксація тощо), а відтак дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, у зв`язку з недоведеністю вини позивача належними та допустимими доказами, що виключає наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Як слідує із позовної заяви, ОСОБА_1 звернулася з позовом до Поліцейського взводу № 2 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Закарпатській області капралу поліції Савчука Івана Івановича та просила суд визнати постанову серії ДПО18 №743434 від 28.06.2020 року в справі про адміністративне правопорушення та скасувати її, а провадження у справі закрити.

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною 3 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Відповідно до ст. 219 КУпАП, виконавчі комітети (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчі органи, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 92, 99 (якщо правопорушення вчинено громадянином), статтею 104, частинами першою, третьою та шостою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів у межах відповідного населеного пункту, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису), статтями 127-2, 141, 142, 152, частинами першою - п`ятою та восьмою статті 152-1, статтею 159, статтею 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтею 179, статтею 180 (крім справ щодо батьків неповнолітніх або осіб, які їх замінюють), частиною четвертою статті 181, частиною першою статті 182, статтями 183, 197, 198 цього Кодексу.

Від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою і шостою статті 122, частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

З аналізу вказаних норм, суд дійшов висновку, що, розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 3 ст. 122 КпАП України, відноситься до компетенції виконавчих комітетів (виконавчих органів) сільських, селищних, міських рад. Інспектори з паркування мають право накладати адміністративні стягнення та розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені цих органів, однак не можуть виступати самостійними суб`єктами владних повноважень, тобто окремо від державного органу, посадовою особою якого вони є, приймаючи одноособові рішення.

Таким чином, належним відповідачем у справі щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, повинен бути відповідний орган, у даній справі Управління муніципальної варти Луцької міської ради.

Проте, розглядуваний адміністративний позов позивачем заявлено до Інспектора з паркування Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Редьковича Владислава Васильовича, тобто до неналежного відповідача.

Вказану правову позицію також було висловлено Верховним Судом у постанові від 26.12.2019 у справі №724/716/16-а.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 48 КАС України суд першої інстанції, встановивши, що з позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, може за згодою позивача та особи, якій належить право вимоги, допустити заміну первинного позивача належним позивачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Положення частини 3 статті 48 КАС України передбачає, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні адміністративного позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави (частина 4 статті 48 КАС України).

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності. При цьому, суд апеляційної інстанції такого права і можливості заміни не належного відповідача на належного не має.

Колегія суддів зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.

Особа, яка залучається до участі у справі у процесуальному статусі відповідача має процесуальні права та процесуальні обв`язки, визначені КАС України.

За правилами ч. 7 ст. 48 КАС України заміна відповідача допускається лише до ухвалення рішення судом першої інстанції, а суд апеляційної інстанції позбавлений права здійснювати заміну неналежної сторони по справі або залучати до участі у справі другого відповідача.

Зокрема, залучення такої особи на стадії апеляційного розгляду справи позбавило би залученого відповідача можливості користуватися своїми процесуальними правами, гарантованими КАС України в суді першої інстанції, що є порушенням принципу рівності сторін.

Така правова позиція щодо застосування норм процесуального права зокрема була висловлена Верховним Судом у постанові від 09.07.2020 у справі № 2040/5355/18.

Відтак, суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог процесуального закону, та, вирішуючи спір про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 статті 121 КУпАП, пред`явлений до Поліцейського взводу № 2 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Закарпатській області капралу поліції ОСОБА_2 , не з`ясував хто є належним відповідачем у справі та не вирішив питання про залучення до участі у справі належного відповідача чи співвідповідача.

Крім того, матеріали справи не містять жодних доказів того, що суд першої інстанції запропонував позивачу здійснити заміну неналежного відповідача або залучення до участі у справі другого відповідача.

Суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а тому не дав належної правової оцінки викладеним вище обставинам справи чим порушив принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи, що призвело до ухвалення рішення, яке не відповідає вимогам щодо законності і обґрунтованості.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, не встановивши фактичні обставини, які мають значення для справи та не здійснивши заміну неналежної сторони, яка, в силу обмежень встановлених статтею 48 КАС України, могла бути проведена виключно судом першої інстанції, допустив порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та відмови у задоволенні позову.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями ч.4 ст.229, 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Поліцейського взводу № 2 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Закарпатській області капрал поліції Савчука Івана Івановича задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 липня 2020 року у справі № 303/3466/20 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Поліцейського взводу № 2 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Закарпатській області капралу поліції Савчука Івана Івановича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Р. П. Сеник
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 22 жовтня 2020 року.