Справа № 9901/394/19
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 жовтня 2020 року

Київ

справа №9901/394/19

адміністративне провадження №П/9901/394/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: головуючого судді Берназюка Я.О., суддів: Бевзенка В.М., Желєзного І.В., Стеценка С.Г., Шарапи В.М.,

при секретарі судового засідання Грабовській Т.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Русакової І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі №9901/394/19

за позовом ОСОБА_1

до Вищої ради правосуддя

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді колегії суддів Верховного Суду перебуває справа №9901/394/19 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправними та скасування рішень.

В судовому засіданні 19 жовтня 2020 року позивач подав письмове клопотання про зупинення провадження у справі.

Необхідність зупинення провадження у даній справі позивач обґрунтовує неможливістю її розгляду до вирішення інших справ, що розглядаються в порядку адміністративного та конституційного судочинства.

Так, позивач зазначає, що Окружним адміністративним судом м. Києва відкрито провадження в адміністративній справі №640/2103/20 за його позовом до Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) про визнання протиправною бездіяльності НАЗК, що полягає в ухиленні від вжиття заходів реагування у вигляді попередньої перевірки на здійснене 18 липня 2019 року через офіційний веб-сайт НАЗК ОСОБА_1 письмове повідомлення про відоме йому можливе порушення суддею Горностаївського районного суду Херсонської області вимог статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів та зобов`язання НАЗК здійснити попередню перевірку щодо здійсненого 18 липня 2019 року через офіційний веб-сайт НАЗК ОСОБА_1 письмового повідомлення про відоме йому можливе порушення суддею Горностаївського районного суду Херсонської області вимог статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів та надання у триденний строк з дня завершення попередньої перевірки ОСОБА_1 детальної письмової інформації про її результати.

У зв`язку із цим позивач зазначає, що є викривачем у розумінні частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» та відповідно до частини першої статті 53-4 вказаного Закону не може бути звільнений із займаної посади.

Крім того, позивач зазначає, що Конституційний Суд України розглядає справу за конституційним поданням 45 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України положень пункту 1 частини другої статті 37, статті 45, пункту 12 розділу ХІІ „Прикінцеві та перехідні положення" Закону України „Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року №1402-VІІІ та окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, що стосуються створення Великої Палати Верховного Суду. Зазначене, на думку позивача, ставить під сумнів законність винесених Великою Палатою Верховного Суду судових рішень.

На підставі статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України позивач просить зупинити провадження у справі №9901/394/19 за його позовом до Вищої ради правосуддя про визнання протиправними та скасування рішень до набрання законної сили рішення суду у справі №640/2103/20 та винесення рішення Конституційним Судом України щодо вказаного вище подання.

Представник відповідача заперечувала щодо зупинення провадження у справі №9901/394/19.

Заслухавши пояснення сторін, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у справі, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. Суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

З огляду на зазначені вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі адміністративний суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати:

- чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається адміністративним судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається, зокрема, в порядку конституційного або адміністративного судочинства;

- чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи.

При цьому, об`єктивна неможливість розгляду адміністративної справи до вирішення іншої полягає в тому, що рішення суду в справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у адміністративній справі, зокрема факти, що мають (можуть мати) преюдиційне значення.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Такі висновки суду узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в ухвалах від 3 вересня 2019 року у справі №9901/637/18 та від 26 листопада 2019 року у справі №9901/729/18.

Таким чином, у клопотанні про зупинення провадження у справі заявник повинен надати чітке обґрунтування, у чому полягає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.

Так, як на підставу зупинення провадження у справі, яка розглядається, позивач посилається на відкриття Окружним адміністративним судом м. Києва 5 лютого 2020 року провадження в адміністративній справі №640/2103/20 за його позовом до НАЗК про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії. При цьому, суд зазначає, що предметом судового розгляду у цій справі є рішення Вищої ради правосуддя про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та про звільнення його з посади судді на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України, тоді як предметом судового розгляду у справі №640/2103/20 є дії НАЗК щодо вжиття заходів реагування про відоме позивачу можливе порушення суддею Горностаївського районного суду Херсонської області вимог статті 28 Закону України «Про запобігання корупції».

При цьому, позивачем в клопотанні про зупинення провадження не наведено жодних мотивів щодо зв`язку між предметом судового розгляду у справі №9901/394/19 за його позовом до Вищої ради правосуддя з предметом доказування у справі №640/2103/20 за його позовом до НАЗК та щодо існування об`єктивної неможливість розгляду цієї справи до набрання законної сили рішення суду у справі №640/2103/20.

Судом також встановлено, що в провадженні Конституційного Суду України знаходиться справа за конституційним поданням 45 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України положень пункту 1 частини другої статті 37, статті 45, пункту 12 розділу ХІІ „Прикінцеві та перехідні положення" Закону України „Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року №1402-VІІІ та окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, що стосуються створення Великої Палати Верховного Суду.

Як було зазначено вище, предметом судового розгляду у справі за позовом ОСОБА_2 до Вищої ради правосуддя є рішення Вищої ради правосуддя про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та про звільнення його з посади судді на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України. Тобто предмет судового розгляду у справі №9901/394/19 має індивідуальний характер, стосуються правомірності рішень Вищої ради правосуддя, які позивач, посилаючись на конкретні норми права та обставини, розцінює як такі, що порушили його права та інтереси.

Обставини, які підлягають установленню під час вирішення спору в цій справі, не відносяться до предмета доказування у справі за конституційним поданням 45 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України положень пункту 1 частини другої статті 37, статті 45, пункту 12 розділу ХІІ „Прикінцеві та перехідні положення" Закону України „Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року №1402-VІІІ та окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в клопотанні про зупинення провадження в цій справі не вмотивовано зв`язку між очікуваними висновками рішення суду конституційної юрисдикції за наслідками розгляду згаданого конституційного подання та предметом спору у справі №9901/394/19; не конкретизовано, чому з огляду на характер заявлених вимог неможливо розглянути справу без попереднього розгляду в порядку конституційного судочинства вказаного вище конституційного подання; не зазначено, чому зібрані у справі докази не дозволяють установити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Верховного Суду не встановила необхідних умов для зупинення провадження у справі, які передбачені пунктом 3 частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтями 236, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 19 жовтня 2020 року про зупинення провадження у справі №9901/394/19.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Я.О. Берназюк

Судді В.М. Бевзенко

І.В. Желєзний

С.Г. Стеценко

В.М. Шарапа