Справа № 400/2975/20
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2020-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 жовтня 2020 р. № 400/2975/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Замостянського відділу державної виконавчої служби у м. Вінниця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вул. Соборна, 15-А, м. Вінниця, Вінницька область, 21050

про:визнання протиправною та скасування постанови від 26.06.2020 р.,
ВСТАНОВИВ:
Військова частина НОМЕР_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позоовм до Замостянського відділу державної виконавчої служби у м. Вінниця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач) з вимогами про визнання протиправною та скасування постанови відповідача від 26.06.2020 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 18892,00грн., винесену в межах виконавчого провадження № 62409173.

Ухвалою від 18.09.2020 року суд відкрив провадження у справі відповідно до вимог ст.287 КАС України та призначив судове засідання по справі на 21.08.2020р., яке вподальшому було відкладено за клопотанням позивача на 26.08.2020р. Сторони про розгляд справи повідомлялись телефонограмою, відповідачу електронною поштою та звичайним поштовим зв`язком направлено копію позовної заяви з додатками.

Позивач в обгрунтування позовних вимог зазначив, що станом на дату винесення оскаржуваної постанови у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений у спірній постанові, тому така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404). Позивач вважає, що державним виконавцем не було вчинено жодних дій з примусового виконання рішення суду по справі № 400/4090/19 про стягнення з боржника на користь стягувача присуджених за виконавчим листом від 04.06.2020р. по вказаній вище справі сум. Позовні вимоги Військова частина просила задовольнити повністю.

Відповідач про розгляд справи повідомлявся ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 18.08.2020р. та телефонограмою. Відзиву від відповідача до суду не надходило. Тому суд розцінює, відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання відповідачем відзиву на позов без поважних причин як визнання позову.

26.08.2020 року позивач надав до суду в якості доказів по справі: розрахунок потреби в коштах для військовослужбовців, звільнених з військової служби на липень 2020р., копію поштового конверту про отримання рішення суду, розрахунково-платіжну відомість за видами оплат № 233, платіжне доручення № 1677 від 15.07.2020р. на суму 164845,27грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив матеріали справи, судом встановлено наступне.

26.06.2020 року старшим державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби у м. Вінниця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Дейдишом С.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62409173 з виконання виконавчого документу виданого Миколаївським окружним адміністративним судом по справі № 400/4090/19 від 04.06.2020р. та постанову про стягнення виконавчого збору з Військової частини НОМЕР_1 в розмірі 18892,00грн.

Постанову про стягнення виконавчого збору Військова частини НОМЕР_1 отримала поштовим зв`язком 04.07.2020р.

Вважаючи дії державного виконавця неправомірними та прийняту ним постанову про стягнення виконавчого збору протиправною, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з такого.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідності до п. 1 ч. 1 статті 26 вказаного Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з ч.5 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що

фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Положеннями вказаної статті визначено виключний перелік підстав за яких виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Крім того, частиною дев`ятою статті 27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

З аналізу вказаної норми, суд приходить до висновку, що частина перша та друга статті 27 Закону №1404-VIII встановлюють загальні правила стягнення виконавчого збору виконавцем.

Разом з тим, ця стаття передбачає винятковий перелік підстав, коли виконавчий збір не стягується.

Згідно частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

З огляду на зазначене, суд вважає, що частина третя статті 40 Закону №1404-VIII є спеціальною нормою, яка регулює окремі випадки стягнення виконавчого збору, а тому загальні правила встановлені частинами першою та другою статті 27 зазначеного закону - не можуть застосовуватися.

Аналізуючи норми вищенаведеного законодавства з примусового виконання судових рішень, суд приходить до висновку, що примусове виконання судового рішення розпочинається з моменту прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено законом. Під час вчинення виконавчих дій виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначається про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

При цьому, норми статті 27 вказаного Закону містять вичерпний перелік підстав та умови за якими виконавчий збір не стягується, зокрема, визначено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, за умови, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 30 травня 2018 року у справі № 808/3791/16 (провадження №К/9901/20636/18) та в постанові від 11.03.2020р. по справі № 2540/3203/18.

Як вбачається із матеріалів справи, державний виконавець 26.06.2020р. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 62409173 та постанову про стягнення виконавчого збору з Військової частини НОМЕР_1 в розмірі 18892,00грн.,

Відповідно до вимог ст. 26, 27 Закону 1404 державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження встановлює строк боржнику (позивачу) для виконання рішення суду - протягом 10 робочих днів.

Згідно Наказу Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, яким затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень ( далі - Інструкція), виконавчий збір стягується на підставі постанови, яка виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника сум або закінчення виконавчого провадження відповідно до статті 39 Закону № 1404 у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута боржнику.

Спір у цій справі виник у зв`язку з тим, що позивач виконав рішення суду по справі № 400/4090/19 до відкриття виконавчого провадження, а при відкритті виконавчого провадження як вважає позивач, державний виконавець не вжив жодних заходів щодо примусового виконання рішеня суду.

Виходячи з матеріалів справи, судом встановлено, що відповідачем проведено перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації згідно виконавчого листа від 04.06.2020р. виданого судом по справі № 400/4090/19, що підтверджується платіжним дорученням № 1677 від 15.07.2020р. на суму 164845,27грн. та зведеною відомістю сум зарахування на рахунки від 17.07.2020р.

Таким чином, суд приходить до висновку, що військовою частиною виконано рішення суду по справі № 400/4090/19 в добровільному порядку.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підтверджені матеріалами справи, тому позов підлягає задоволенню.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
1. Позов Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до Замостянського відділу державної виконавчої служби у м. Вінниця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Соборна, 15-А, м. Вінниця, Вінницька область, 21050, ) задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби у м. Вінниця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 26.06.2020 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 18892,00грн., винесену в межах виконавчого провадження № 62409173.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Замостянського відділу державної виконавчої служби у м. Вінниця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Соборна, 15-А, м. Вінниця, Вінницька область, 21050, ) на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 2102,00 грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов