Справа № 380/3370/20
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2020-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
13 жовтня 2020 року ЛьвівСправа № 380/3370/20 пров. № А/857/9196/20
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Святецького В.В.
суддів Гудима Л.Я., Довгополов О.М.
з участю секретаря судового засідання Хітрень О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву представника ОСОБА_1 адвоката Мельник Христини Сергіївни про ухвалення додаткового судового рішення в справі №380/3370/20 за позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,-
Рішенням від 30 червня 2020 року Львівській окружний адміністративний суд задовольнив повністю позов ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби. Визнав протиправним та скасував рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товару від 02.01.2020 № UA209000/2020/700003/2.

Судовий збір в розмірі 840,80 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 3500,00 грн, витрати, пов`язані із залученням перекладача в розмірі 100,00 грн, стягнув на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Галицької митниці Держмитслужби.

За наслідками апеляційного перегляду справи №380/3370/20 постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суд від 30 червня 2020 року в справі №380/3370/20 без змін.

28.09.2020 на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду від представника позивача адвоката Мельник Х.С. надійшла заява про постановлення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, представник просить стягнути з Галицької митниці Держмитслужби за рахунок бюджетних асигнувань 2000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.3 ст. 252 КАС України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Представник позивача підтримала вимоги заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, представники відповідача заперечили вказані вимоги за їх безпідставністю.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи заяви, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Оскільки в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2020 не вирішувалося питання про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, зазначене є підставою для ухвалення додаткового судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч. 3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між позивачем та адвокатським об`єднанням «Вест партнерс» 28.01.2020 укладено договір про надання правової допомоги.

До вказаного вище договору укладалися додатки, останній з яких Додаток 2 до договору від 28.01.2020, яким визначено вартість наданих юридичних послуг у зв`язку з апеляційним оскарженням рішення Львівського окружного адміністративного суду в сумі 2000 грн.

Так, зокрема, за підготовку та заявлення відзиву на апеляційну скаргу передбачена вартість послуги в сумі 1000 грн, участь у судовому розгляді справи в апеляційній інстанції 1000 грн.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу представником позивача, окрім вищезазначеного договору та додатка 2, надано акт виконаних робіт (послуг) від 22.09.2020, звіт про виконану роботу від 22.09.2020, в якому зазначено найменування послуг та їх вартість; рахунок №27 від 17.09.2020 на суму 2000 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п.4.1 Договору про надання правової допомоги від 28.01.2020 розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього договору.

За домовленістю сторін оплата правової допомоги може здійснюватися також у вигляді передоплати або авансу (п.4.2).

Додаток 2 до договору, яким визначено вартість юридичних послуг у зв`язку з апеляційним оскарженням рішення Львівського окружного адміністративного суду, наданих на виконання договору від 28.01.2020, не містить порядку розрахунків.

Проте доказів здійснення позивачем оплати наданих за даним договором послуг ні на момент подання заяви про ухвалення додаткового судового рішення (28.09.2020), ні на момент її розгляду надано не було.

Відтак, відсутні підстави для відшкодування витрат, які фактично понесені не були.

При цьому колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», в яких зазначено, що заявник має право на відшкодування судових витрат та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактично неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Також колегія суддів звертає увагу на правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі №300/940/19, від 31.03.2020 у справі №726/549/19, яка зводиться до того, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких.

Підсумовуючи наведене, беручи до уваги відсутність документального підтвердження фактично понесених позивачем витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для їх стягнення.

Керуючись ст. ст. 132, 134, 143, 243, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Мельник Христини Сергіївни про розподіл судових витрат шляхом стягнення з Галицької митниці Держмитслужби за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 2 000 грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов

Повне судове рішення складено 23.10.2020.