Справа № 360/3498/20
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2020-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

22 жовтня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3498/20

Головуючий суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 21 вересня 2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області (далі - відповідач, УПФУ в Попаснянському районі Луганської області) з такими вимогами:

1) визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії по інвалідності відповідно до частини першої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01 липня 2020 року з урахуванням для обчислення заробітної плати періоду з 01 листопада 1985 року по 31 грудня 1991 року та пільгового стажу роботи у кількості 10 років 6 місяців 6 днів;

2) скасувати рішення відповідача від 10 липня 2020 року «Про відмову в перерахунку пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату та з урахуванням пільгового стажу роботи»;

3) зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу роботи по Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, періоди роботи позивача з 29 липня 1983 року по 23 січня 1984 року на посаді учня підземного гірника І розряду з повним робочим днем під землею ВП «Шахта імені Артема» ДП «Луганськвугілля», з 19 липня 1984 року по 29 грудня 1991 року на посаді підземного прохідника 4 розряду з повним робочим днем під землею ВП «Шахта імені Артема» ДП «Луганськвугілля», з 02 червня 1997 року по 31 грудня 1999 року на посаді підземного прохідника 5 розряду з повним робочим днем під землею ВП «Шахта імені Артема» ДП «Луганськвугілля» в загальній кількості 10 років 6 місяців 6 днів;

4) зобов`язати відповідача провести позивачу з 01 липня 2020 року перерахунок пенсії по інвалідності відповідно до частини першої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням для обчислення заробітної плати періоду з 01 листопада 1985 року по 31 грудня 1991 року на підставі довідок про заробітну плату для обчислення пенсії від 21 листопада 2014 року за №№ 259, 260, виданих ВП «Шахта імені Артема» ДП «Луганськвугілля», та пільгового стажу роботи у кількості 10 років 6 місяців 6 днів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку у відповідача. Під час призначення пенсії відповідачем для обчислення пенсії по інвалідності врахована заробітна плата за період роботи з 01 червня 1995 року по 31 травня 1997 року.

Станом на 07 липня 2020 року загальний страховий стаж позивача складає 34 роки 2 місяці, з яких пільговий стаж роботи за Списком № 1 - 10 років 6 місяців 6 днів, тому позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням положень частини першої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У зв`язку з чим позивач 07 липня 2020 року звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, надавши при цьому необхідні документи.

Рішенням відповідача від 10 липня 2020 року позивачу відмовлено у проведенні такого перерахунку, оскільки, позивач має лише загальний трудовий стаж у кількості 34 роки 2 місяці. При цьому довідки, що підтверджують пільговий характер роботи позивача за спірний період не взяті до уваги, як такі, що видані ВП «Шахта імені Артема» ДП «Луганськвугілля», - юридичною особою, що знаходиться на тимчасово окупованій території України, та у зв`язку з ненаданням позивачем копій первинних документів, які підтверджують зазначені довідках про заробітну плату суми заробітної плати.

Позивач з таким рішенням не згоден, оскільки вважає, що відповідач мав врахувати надані довідки, що підтверджують пільговий характер роботи позивача, з огляду на так звані «намібійські винятки» Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Також позивач зазначає, що підприємство, де він працював у періоди з 01 листопада 1985 року до 31 грудня 1991 року та з 02 червня 1997 року до 31 грудня 1999 року, в дійсний час знаходиться на тимчасово окупованій території України (даний факт не заперечується відповідачем) і тому позивач не може, без ризику для власного життя, надати до ПФУ копії первинних документів, які б підтверджували зазначені в довідках про заробітну плату суми заробітної плати за вказані періоди роботи.

Крім того, Порядком № 22-1 не визначений обов`язок особи, яка звертається за призначенням (перерахунком) пенсії, надавати до органів ПФУ первинні документи, які б підтверджували зазначені в довідках про заробітну плату суми заробітної плати. Разом з тим, пунктом 4.2. вказаної Постанови передбачено право органу, що призначає пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

У зв`язку з чим позивач вважаю дії відповідача протиправними та незаконними, а рішення Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 10 липня 2020 року «Про відмову в перерахунку пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату та з урахуванням пільгового стажу роботи ОСОБА_1 », таким що підлягає скасуванню.

Ухвалою від 23 вересня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі (арк. спр. 18-19).

Від УПФУ в Попаснянському районі Луганської області 19 жовтня 2020 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав (арк. спр. 24-25).

ОСОБА_1 в УПФУ в Попаснянському районі Луганської області отримує пенсію по інвалідності 2 групи загального захворювання за статтею 32 Закону № 1058-IV.

Позивач 07 липня 2020 року звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії відповідно до статті 40 Закону № 1058-IV згідно з довідками від 21 листопада 2014 року №№ 259-260, та за зарахуванням до пільгового стажу періодів роботи з 29 липня 1983 року по 23 січня 1984 року, з 19 липня 1984 року по 29 грудня 1991 року, з 02 червня 1997 року по 31 грудня 1999 року згідно з довідками від 21 листопада 2014 року №№ 257-258.

Відповідачем відмовлено в перерахунку пенсії, оскільки інформація, вказана в наданих позивачем довідках про заробітну плату, не підтверджена копіями первинних документів, які підтверджують зазначені в довідках про заробітну плату суми заробітної плати.

Надані позивачем довідки, що підтверджують пільговий характер роботи позивача за періоди з 29 липня 1983 року по 23 січня 1984 року, з 19 липня 1984 року по 29 грудня 1991 року, з 02 червня 1997 року по 31 грудня 1999 року видані ВП «шахта імені Артема» ДП «Луганськвугілля», місцем розташування якого є тимчасово окупована територія Луганської області. Відповідно до статті 9 Закону України від 15.04.2014 № 1207-VIІ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь - які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Також відповідач зазначає, що витребувати необхідні документи та перевірити факт роботи в шкідливих умовах буде можливим лише після проведення зазначеної території під контроль органів державної влади України.

Саме на підставі вищеозначеного, 10 липня 2020 року УПФУ в Попаснянському районі Луганської області прийнято оскаржуване рішення.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

З копій виданих на ім`я позивача паспорту громадянина України, картки фізичної особи - платника податків встановлено такі дані про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (арк. спр. 6-8, 9).

Позивач в УПФУ в Попаснянському районі Луганської області отримує пенсію по інвалідності 2 групи загального захворювання за статтею 32 Закону № 1058-IV, яка призначена з 17 червня 1997 року, страховий стаж 34 роки 2 місяці 6 днів, що підтверджено розпорядженням від 15 січня 2018 року № 5780 (арк. спр. 35).

Позивач 07 липня 2020 року звернувся до УПФУ в Попаснянському районі Луганської області із заявою про перерахунок пенсії, до якої додав видані ВП «Шахта імені Артема» ДП «Луганськвугілля» довідки від 21 листопада 2014 року № № 257-260 та 262 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній та про заробітну плату для обчислення пенсії (арк. спр. 11-15, 28-30).

Рішенням від 10 липня 2020 року УПФУ в Попаснянському районі Луганської області відмовлено позивачу в перерахунку пенсії через не підтвердження інформації, вказаної в наданих позивачем довідках про заробітну плату, копіями первинних документів та неможливість врахування наданих позивачем довідок, що підтверджують пільговий характер роботи позивача за періоди з 29 липня 1983 року по 23 січня 1984 року, з 19 липня 1984 року по 29 грудня 1991 року, з 02 червня 1997 року по 31 грудня 1999 року, виданих ВП «шахта імені Артема» ДП «Луганськвугілля», місцем розташування якого є тимчасово окупована територія Луганської області (арк. спр. 10).

Дослідженням довідок ВП «шахта імені Артема» ДП «Луганськвугілля» від 21 листопада 2014 року № № 257, 258, 262 встановлено, що позивач працював:

у період з 29 липня 1983 року по 23 січня 1984 року - за професією учень підземного гірника І розряду з повним робочим днем під землею, що передбачена підрозділом 1 «Підземні роботи» Розділу І «Гірські роботи» Списку № 1 «Виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах», затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173;

у період з 19 липня 1984 року по 29 грудня 1991 року - за професією підземний прохідник 4 розряду з повним робочим днем під землею, що передбачена підрозділом 1 «Підземні роботи» Розділу І «Гірські роботи» Списку № 1 «Виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах», затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173;

у період з 02 червня 1997 року по 31 грудня 1999 року - на посаді підземного прохідника 5 розряду з повним робочим днем під землею, що передбачена пунктом «а» підрозділом 1 Розділу І «Гірничі роботи» Списку № 1 «Виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 (арк. спр. 11-12, 15).

Дослідженням довідок ВП «шахта імені Артема» ДП «Луганськвугілля» від 21 листопада 2014 року встановлено, що в них зазначена інформація про отриману позивачем заробітну плату у період з січня 1985 року по грудень 1991 року (арк. спр. 13-14).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. […].

Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Абзацами 9, 10 частини 3 статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Згідно частиною першою статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Частиною 4 статті 42 Закону № 1058-IV передбачено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).

Частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Абзацами першим та другим пункту 2 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Статтею 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли і трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 22-1).

Згідно з абзацом першим пункту 1.5 розділу I «Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії» Порядку № 22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (абзац п`ятий пункту 1.7 розділу I «Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії» Порядку 22-1).

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема:

про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (абзац 1 підпункту 2);

для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам (абзаци 1 та 2 підпункту 3).

Абзацом першим пункту 2.7 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.

Згідно з абзацами першим, третім пункту 4.1 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Пунктом 4.2 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 встановлено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (абзац перший пункту 4.3 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1).

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Зазначений Порядок № 383 регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

При цьому, оцінка рішенню відповідача на відповідність критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, надається судом виключно виходячи зі змісту такого рішення.

Судом встановлено, що позивачем дотримано вимог вищевказаних нормативно-правових актів та додано до заяви про перерахунок пенсії довідки, що підтверджують пільговий характер роботи позивача, в яких вказано всі необхідні відомості, а також про заробітну плату, в яких зазначено назви первинних документів, на підставі яких їх видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Однак відповідач відмовив у врахуванні цих довідок як підстав для перерахунку пенсії позивача.

Суд вважає відмову відповідача у здійсненні перерахунку пенсії позивача протиправною та такою, що суперечить вищевказаним положенням чинного законодавства, зважаючи на таке.

В 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді Європейського суду з прав людини, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частин другої, третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

З вищевикладеного слідує, що законодавцем встановлено заборону на використання тільки тих документів, що видані органами на тимчасово окупованій території, якщо ці органи створені у порядку не передбаченому законодавством України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач мав враховувати інформацію у наданих позивачем довідках, виданих ВП «шахта імені Артема» ДП «Луганськвугілля» та зарахувати до стажу позивача, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах період його роботи на ВП «шахта імені Артема» ДП «Луганськвугілля» з 29 липня 1983 року по 23 січня 1984 року на посаді учня підземного гірника І розряду з повним робочим днем під землею, з 19 липня 1984 року по 29 грудня 1991 року на посаді підземного прохідника 4 розряду з повним робочим днем під землею, з 02 червня 1997 року по 31 грудня 1999 року на посаді підземного прохідника 5 розряду з повним робочим днем під землею.

Що стосується вимоги відповідача щодо надання позивачем первинної документації, на підставі якої складено довідки про заробітну плату (дохід) для обчислення пенсії, суд вважає, що такі вимоги є безпідставними, оскільки Порядок № 22-1 такого обов`язку для особи, яка звертається за перерахунком пенсії не встановлює.

Навпаки пунктом 4.2 Порядку № 22-1 визначено право органу, що призначає пенсію вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушених прав, суд зазначає таке.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Зважаючи на обставини справи, суд дійшов висновку, що настання для позивача негативних наслідків пов`язано із прийняттям УПФУ в Попаснянському районі Луганської області рішення про відмову в перерахунку пенсії, а не з діями (бездіяльністю), вчиненими останнім з метою виконання своїх функцій та повноважень, тому належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення УПФУ в Попаснянському районі Луганської області від 10 липня 2020 року про відмову в перерахунку пенсії.

Самі по собі дії (бездіяльність) відповідача не тягнуть для позивача настання будь-яких негативних наслідків, відповідно, такий спосіб захисту, як визнання їх протиправними, жодним чином не сприятиме відновленню прав позивача. Тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні цієї вимоги позивача.

Як наслідок, суд вважає за необхідне зобов`язати УПФУ в Попаснянському районі Луганської області здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до частини першої статті 40 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 07 липня 2020 року з урахуванням для обчислення пенсії заробітної плати за період з 01 листопада 1985 року по 31 грудня 1991 року на підставі довідок від 21 листопада 2014 року № 259, № 260, виданих Відокремленим підрозділом «Шахта імені Артема» Державного підприємства «Луганськвугілля», та з зарахуванням до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, періодів роботи в Відокремленому підрозділі «Шахта імені Артема» Державного підприємства «Луганськвугілля» з 29 липня 1983 року по 23 січня 1984 року учнем підземним гірника І розряду з повним робочим днем під землею, з 19 липня 1984 року по 29 грудня 1991 року підземним прохідником 4 розряду з повним робочим днем під землею, з 02 червня 1997 року по 31 грудня 1999 року підземним прохідником 5 розряду з повним робочим днем під землею.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, позовні вимоги належить задовольнити частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною восьмою статті 139 КАС України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн, що підтверджено квитанцією про сплату від 16 вересня 2020 року (арк. спр. 5).

Зважаючи, що даний спір виник внаслідок протиправних дій відповідача, а також, що задоволення хоча б однієї вимоги немайнового характеру має наслідком покладення на відповідача судових витрат у розмірі 840,80 грн (як за одну вимогу немайнового характеру), суд вважає за необхідне стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області (місцезнаходження: 93300, Луганська область, Попаснянський район, місто Попасна, вулиця Шкільна, будинок 2, код за ) про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 10 липня 2020 року «Про відмову в перерахунку пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату та зарахуванням пільгового стажу роботи ОСОБА_1 ».

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до частини першої статті 40 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 07 липня 2020 року з урахуванням для обчислення пенсії заробітної плати за період з 01 листопада 1985 року по 31 грудня 1991 року на підставі довідок від 21 листопада 2014 року № 259, № 260, виданих Відокремленим підрозділом «Шахта імені Артема» Державного підприємства «Луганськвугілля», та з зарахуванням до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, періодів роботи в Відокремленому підрозділі «Шахта імені Артема» Державного підприємства «Луганськвугілля» з 29 липня 1983 року по 23 січня 1984 року учнем підземним гірника І розряду з повним робочим днем під землею, з 19 липня 1984 року по 29 грудня 1991 року підземним прохідником 4 розряду з повним робочим днем під землею, з 02 червня 1997 року по 31 грудня 1999 року підземним прохідником 5 розряду з повним робочим днем під землею.

У визнанні неправомірними дій Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова