Справа № 1940/2042/18
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 1940/2042/18

23 жовтня 2020 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просив:

- визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України, викладене у пункті 9 протоколу №37 від 06.04.2018, щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу на підставі частини першої пункту 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 (далі Порядок №975).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.07.2016 при первинному огляді позивачу встановлено III групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини, з 18.10.2016. В подальшому 01.02.2018 проведено повторний медичний огляд позивача та за результатами огляду змінено групу інвалідності на II довічно, з 13.02.2018.

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про направлення його документів до Міністерства оборони України щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, що настала в результаті захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11.09.2018 №10/2/6140 позивача повідомлено, що комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум у своєму рішенні, яке оформлене протоколом від 06.04.2018 №37, дійшла висновку про відмову в призначенні йому одноразової грошової допомоги, оскільки групу інвалідності змінено понад дворічний термін після встановлення втрати працездатності.

ОСОБА_1 вважає таке рішення відповідача щодо відмови у призначенні йому одноразової грошової допомоги протиправним, оскільки інвалідність йому встановлено первинно 18.10.2016, а повторно встановлено вищу групу інвалідності - 13.02.2018, що не перевищує дворічного строку, а тому відповідно до закону він має право на отримання одноразової грошової допомоги. Наведені обставини стали підставою звернення позивача до суду з цим позовом.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.12.2018, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2019, позовні вимоги задоволено, визнано протиправним і скасовано рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії з питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України, викладене у пункті 9 протоколу №37 від 06.04.2018, щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги та зобов`язано Міністерство оборони України призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу на підставі частини першої пункту 8 Порядку №975.

Поставною Верховного Суду від 30.07.2020 касаційну скаргу Міністерства оборони України задоволено частково, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2019 у справі № 1940/2042/18 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Так, у постанові Верховного Суду від 30.07.2020 зазначено, що висновок судів попередніх інстанцій про той факт, що інвалідність позивачу встановлено первинно 18.10.2016, а вищу групу інвалідності встановлено 13.02.2018, що не перевищує дворічного строку і тому позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, є передчасним.

Судами не надано оцінки твердженням відповідача про відсутність у позивача права на доплату грошової допомоги після встановлення вищої групи інвалідності з тих мотивів, що вперше право на отримання грошової допомоги позивач отримав ще 12.01.2016 в момент, коли йому було встановлено 15% втрати працездатності.

21.08.2020 дана справа надійшла до Тернопільського окружного адміністративного суду, за результатами автоматизованого розподілу справи визначено суддю для її розгляду.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.08.2020 прийнято адміністративну справу до провадження, постановлено розгляд справи здійснювати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України).

Від відповідача на адресу суду 08.09.2020 надійшли пояснення (том 2 а.с.68-70), у яких представник Міністерства оборони України зазначає, що 12.01.2016 під час первинного огляду органами МСЕК встановлено позивачу 15% втрати працездатності без встановлення інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини (довідка МСЕК серія АГ №0004796 від 12.01.2016), а 20.07.2016 під час повторного огляду органами МСЕК позивача визнано особою з інвалідністю III групи внаслідок захворювання, пов`язаного з захистом Батьківщини (довідка МСЕК серія АВ № 0803211 від 18.10.2016) та 01.02.2018 року під час повторного огляду позивача визнано особою з інвалідністю II групи внаслідок цієї ж причини (довідка МСЕК серія АБ №1061078 від 13.02.2018) і виплачено допомогу у зв`язку з встановленням 15% втрати працездатності та III групи інвалідності в сумі 217500,00 грн.

Згідно з частиною четвертою статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон №2011-XII) якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Відповідач, посилаючись на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 15.07.2020 №240/10153/19, стверджує, що вказані правові норми Закону №2011-XII передбачають обмеження строку, протягом якого зміна групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги, дворічним строком. Дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності.

Таким чином, відповідач вказує, що первинно позивачу встановлено 15% втрати працездатності без встановлення інвалідності 12.01.2016, а вищу групу інвалідності (II групу інвалідності), яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, призначено 01.02.2018, тобто більше, ніж через два роки, відтак підстав для призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням останнім II групи інвалідності немає, тому просить суд відмовити у задоволенні позову.

Від третьої особи - ІНФОРМАЦІЯ_2 04.09.2020 надійшли пояснення на адміністративний позов (том 2 а.с.63-64), у яких вказано, що 22.01.2016 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з письмовою заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою працездатності 15%, пов`язаної з травмою отриманою при захисті Батьківщини, що підтверджувалось довідкою МСЕК серії АГ №0004796 12.01.2016. Протоколом №26 комісія Міністерства оборони України прийняла рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на підставі Порядку №975.

Згодом 11.11.2016 ОСОБА_1 повторно звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з письмовою заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому III групи інвалідності, пов`язаної із захистом Батьківщини, що підтверджувалось довідкою МСЕК серії АВ №0803211 від 18.10.2016, в результаті чого позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу як інваліду III групи внаслідок захворювання пов`язаного із захистом Батьківщини, з урахуванням раніше отриманої суми.

Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 16-3 Закону №2011-XII у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги, зі змінами що відбулися, не здійснюється.

Представник третьої особи вказує, що позивачу II групу інвалідності встановлено 01.02.2018 під час повторного огляду, внаслідок захворювання пов`язаного із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою МСЕК серії АБ №1061078 від 13.02.2018, що перевищує строк в два роки після первинного встановлення втрати працездатності.

За таких обставин, вважає, що правильним вирішенням спірного питання з боку Міністерства оборони України було саме відмовити у призначенні одноразової грошової допомоги як цього вимагає законодавство України

Інших заяв по суті справи від учасників справи не надходило.

Ухвалою суду від 06.10.2020 витребувано додаткові докази від учасників справи (том 2 а.с.90-91).

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 з 06.09.2014 по 18.09.2015 проходив службу у Збройних Силах України, а в період з 04.11.2014 по 04.02.2015, з 17.05.2015 по 02.06.2015 та з 03.06.2015 по 18.06.2015 брав участь в антитерористичній операції, що підтверджується довідкою Тернопільського об`єднаного міського військового комісаріату від 15.01.2016 №7 (том 1 а.с.9).

12.01.2016 під час первинного огляду органами МСЕК позивачу встановлено 15% втрати працездатності без встановлення інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою МСЕК серії АГ №0004796 від 12.01.2016 (том 2 а.с.100).

22.04.2016 ОСОБА_1 призначено одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням 15 % втрати працездатності пов`язаної із травмою при захисті Батьківщини, як вбачається із витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 22.04.2016 №26 (том 2 а.с.102).

З виписки із акта огляду МСЕК серії АВ № 0803211 від 18.10.2016 та довідки до акта огляду МСЕК серії АВ № 0803211 від 18.10.2016 слідує, що ОСОБА_1 встановлено III групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини, огляд здійснено вперше, дата огляду інваліда 20.07.2016 (том 1 а.с.13, 14).

29.12.2016 позивачу призначено одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням III групи інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини у розмірі різниці між 150-ти кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності та раніше отриманої суми одноразової грошової допомоги, що слідує із витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 29.12.2016 №116 (том 2 а.с.104).

01.02.2018 при повторному огляді ОСОБА_1 йому змінено групу інвалідності на II довічно із зазначенням причини інвалідності - захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК серії АВ №1061078 від 13.02.2018 та довідкою до акта огляду МСЕК серії АВ № 1061078 від 13.02.2018 (том 1 а.с.15, 16).

У лютому 2018 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про направлення його документів до Міністерства оборони України з метою нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги, відповідно до Закону №2011-XII та Порядку № 975.

Листами від 21.03.2018 №10/2/2066 та від 24.04.2018 №10/2/2916 ОСОБА_1 повідомлено, що Тернопільський обласний військовий комісаріат направив його документи щодо виплати одноразової грошової допомоги на розгляд Департаменту фінансів Міністерства оборони України (том 1 а.с.10, 11).

Листом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11.09.2018 №10/2/6140 позивача повідомлено, що протоколом 06.04.2018 №37 комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум дійшла висновку про відмову в призначенні йому одноразової грошової допомоги (том 1 а.с.12).

Як вбачається із витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 06.04.2018 №37, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги: « 9. Солдату в запасі ОСОБА_1 (Тернопільський ОВК), якого 18.09.2015 звільнено з військової служби та якому 12.01.2016 під час первинного огляду органами МСЕК встановлено 15% втрати працездатності без встановлення інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, що сталося 02.02.2015 (довідка МСЕК серія АГ №0004796 від 12.01.2016), а 20.07.2016 під час повторного огляду органами МСЕК визнано інвалідом III групи внаслідок захворювання, пов`язаного з захистом Батьківщини (довідка МСЕК серія АВ № 0803211 від 18.10.2016), та 01.02.2018 - інвалідом II групи внаслідок цієї ж причини (довідка МСЕК серія АБ №1061078 від 13.02.2018)».

У протоколі також зазначено, що ОСОБА_1 групу інвалідності змінено понад дворічний термін після встановлення втрати працездатності. Допомога у зв`язку з установленням 15 % втрати працездатності та ІІІ групи інвалідності ОСОБА_1 виплачена в сумі 217500,00 грн (том 1 а.с.72).

Не погодившись з вказаним рішенням відповідача, викладеним у пункті 9 протоколу комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 06.04.2018 №37, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Спір виник щодо права позивача на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням йому під час повторного огляду МСЕК, який здійснено 01.02.2018, вищої (ІІ) групи інвалідності.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до статті 41 Закону № 2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-ХІІ.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом №2011-ХІІ.

Пунктом 1 статті 16 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пункту 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.

Суд зазначає, що Закон №2011-XII було доповнено статтями 16-1, 16-2, 16-3, 16-4 Законом України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» від 04.07.2012 №5040-VI. Цей Закон набрав чинності 01.01.2014 і застосовується до правовідносин, що виникли після 01.01.2014.

Пунктом другим статті 16-3 Закону № 2011-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у випадках, передбачених підпунктами 4 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.

Відповідно до пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII (набрав чинності з 01.01.2017) пункт 4 статті 16-3 Закону №2011-XII доповнено абзацом другим, відповідно до якого у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Згідно із частиною дев`ятою статті 16-3 Закону № 2011-XII порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначений Порядком № 975.

Одноразова грошова допомога згідно з пунктом 6 цього Порядку №975 призначається і виплачується військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин.

Пунктом 8 Порядку №975 передбачено, що якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.

Вирішуючи питання щодо усунення розбіжностей у тлумаченні пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 15.07.2020 (справа №240/10153/19) вказав, що змістовно абзац другий пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII є конкретизацією правової норми, яка міститься в абзаці першому. Якщо в абзаці першому передбачено умови, коли здійснюється виплата допомоги, то абзац другий передбачає умови, за відсутності яких виплата допомоги не здійснюється.

Окрім того, абзац другий пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII встановлює обмеження дворічним строком не лише для зміни групи інвалідності або ступеня втрати працездатності, а також і для зміни причини інвалідності.

Обидві ці норми (абзац перший та другий пункту 4 статті 16-3 Закону) передбачають дворічний строк, протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

Зазначені правові норми є нормами прямої дії і поширюються на всіх військовослужбовців.

З огляду на вищевикладене, Верховний Суд відступив від правового висновку, зробленого у постановах Верховного Суду від 20.03.2018 (справа №295/3091/17), від 21.06.2018 (справа №760/11440/17), від 30.09.2019 (справа № 825/1380/18) та інших, де його застосовано, та дійшов такого висновку про застосування пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII:

(1) право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням військовослужбовцю під час повторного огляду вищої групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності визначається за законодавством, що діє на день повторного огляду;

(2) передбачені пунктом 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі дворічним строком після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності застосовуються починаючи з 01.01.2014;

(3) зазначений дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, незалежно від дати, коли їх встановлено вперше (до 01.01.2014 чи після).

Застосовуючи цей висновок до обставин справи, суд звертає увагу на те, що первинно позивачу встановлено 15% втрати працездатності без встановлення інвалідності 12.01.2016, а повторний огляд, за наслідками якого позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності, відбувся 01.02.2018. За такого правового регулювання, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, оскільки між цими подіями минуло понад два роки.

Таким чином, суд вважає, що оскільки вища (II) група інвалідності позивачу була встановлена після спливу дворічного строку, визначеного пунктом 4 статті 16-3 Закону №2011-XII та пунктом 8 Порядку №975, рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України, викладене у пункті 9 протоколу №37 від 06.04.2018, щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги є обґрунтованим, а тому правові підстави для зобов`язання відповідача призначити позивачу одноразову грошову допомогу на підставі пункту 8 Порядку №975 відсутні.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку відповідачем доведено правомірність дій щодо відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги. У той же час, позивач не підтвердив наявність обставин, наведених в обґрунтування своїх позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 72-77, 242-246, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Міністерство оборони України (провулок Повітрофлотський, 6, місто Київ, 03168, ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Третя особа: Тернопільський обласний військовий комісаріат ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Повний текст рішення складено та підписано 23 жовтня 2020 року.

Суддя Чепенюк О.В.