Справа № 824/502/20-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2020-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 р. м. Чернівці Справа № 824/502/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

14.04.2020 року до Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач) до Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області (відповідач) з такими позовними вимогами:

визнати протиправним та скасувати п. 4 наказу Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області №811 від 28.12.2019 року "Про застосування дисциплінарного стягнення", яким застосовано до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність за порушення службової дисципліни.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно наказу від 01.12.2016 року ГУНП в Чернівецький області він був прийнятий та призначений на посаду заступника начальника слідчого відділення Шевченківського відділення поліції Чернівецького міського відділу поліції ГУНП в Чернівецький області.

Згідно п. 4 наказу №811 від 28.12.2019 року "Про застосування дисциплінарного стягнення" за порушення дисципліни, відносно позивача було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, що виразилось у порушенні вимог п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 39 КПК України, вимог п. 5, 7, 8 ч. 1 ст. 3 Дисциплінарного статуту НП України, п.п. 1, ч. 1 ст. 18 Закону України "Про національну поліцію". З текстом наказу позивача було ознайомлено 16.01.2020 року, про що ним особисто здійснено запис на його оригіналі.

З вказаним наказом позивач не згідний і вважає його протиправним, оскільки вважає, що дисциплінарного проступку, який вказаний в оскаржуваному наказі, він не вчиняв, у зв`язку з чим дисциплінарне стягнення на нього накладено безпідставно.

Також, в тексті оскаржуваного наказу не конкретизовано звинувачення, а саме, які дії чи бездіяльність є неналежним виконанням позивачем посадових обов`язків.

Позивач вказав, що оскільки на час призначення службового розслідування він проходив службу на посаді заступника начальника слідчого відділення Шевченківського відділення поліції Чернівецького міського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області з моменту призначення 01.12.2016 року за наказом відповідача, то відповідачу було достеменно відомо ім`я, посада позивача і відомо про той факт, що у підрозділі позивача знаходяться поліцейські, по яких було призначено службове розслідування.

Таким чином, в порушення вимог ст. 14 Дисциплінарного статуту НП України, п. 1 Розділу І та п. 4 Розділу II Порядку проведення службових розслідувань у НП України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 року №893, відповідачем у відношенні позивача не було призначено та не проведено службове розслідування, а наказ про призначення службового розслідування №1433 від 20.11.2019 року, виходячи з його мотивувальної та наказової частин, стосується поліцейських ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які були відсторонені на час його проведення від виконання службових обов`язків.

На думку позивача, вказана бездіяльність відповідача щодо застосування до нього дисциплінарного стягнення без призначення і проведення службового розслідування істотно обмежило його права громадянина і поліцейського, визначені п. 5 та 6 ч. 10 ст. 62 Закону України "Про національну поліцію", ст. 18 Дисциплінарного статуту НП України.

Крім цього, позивачу, як заступнику начальника слідчого відділення Шевченківського ВП Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецький області не було доведено під підпис посадову інструкцію, якою на нього було би покладено службові обов`язки та наділено правами і обов`язками у відношенні особового складу щодо контролю дотримання особовим складом трудової та виконавської дисципліни, правил внутрішнього трудового розпорядку.

Позивач безпосередньо не керував іншими слідчими відділеннями, не здійснював контроль за ними і не втручався в їх діяльність, оскільки не був наділений відповідними повноваженнями.

Крім цього, не є вірним посилання на порушення позивачем вимог п. 5, 7, 8 ч. 1 ст. 3 Дисциплінарного статуту НП України, оскільки даний законодавчий акт був затверджений 15.03.2018 року, тобто пізніше від призначення позивача на посаду заступника начальника слідчого відділення.

Беручи до уваги, вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які не є підлеглими позивача, відсутністю належного правового документу, якій би встановлював їх винність, відсутність причинного зв`язку між вчиненими ними діями і діями позивача правами і обов`язками, позивач вважає, що ним були виконані всі покладені на нього посадові обов`язки і відсутній склад дисциплінарного правопорушення.

Виходячи з вищевикладеного, на думку позивача, посилання відповідача в оскаржуваному наказі на п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про національну поліцію" не доведено жодними належними допустимими доказами.

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, подав до суду відзив проти позову, в якому зазначив, що службове розслідування розпочато спеціально створеною комісією, на підставі наказу ГУНП від 20.11.2019 року №1433. Підставою для його проведення стала інформація по факту надзвичайної події за участі підлеглих позивача, викладена в рапорті заступника начальника СУ ГУНП в Чернівецькій області - начальника ОМВ від 20.11.2019 року на ім`я заступника начальника ГУНП в Чернівецькій області - начальника слідчого управління.

Так, у вищевказаній доповідній записці зазначено, що 20.11.2019 року, на підставі наказу заступника начальника ГУНП в Чернівецькій області - начальника слідчого управління від 20.11.2019 року №25, комісією із числа працівників ОМВ СУ ГУНП в Чернівецькій області здійснено перевірку стану досудового розслідування у кримінальних провадженнях, що перебувають у провадженні слідчих СВ Шевченківського ВП ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , а також стану збереження ними речових доказів.

Під час проведення вказаної перевірки встановлено, що кримінальні провадження та речові докази у слідчих СВ Шевченківського ВП ОСОБА_3 і ОСОБА_2 зберігаються не належним чином. Кримінальні провадження не систематизовані, не підшиті, розкидані хаотично по всьому кабінету. Речові докази належним чином не упаковані, не оглянуті та не здані на зберігання відповідальній особі в камеру зберігання речових доказів.

Таким чином, під час проведення службового розслідування було встановлено невиконання позивачем вимог п. 5, 7, 8 ч. 1 ст. 3 Дисциплінарного статут Національної поліції України, а також п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 39 КПК України в частині неналежного контролю за роботою підлеглих слідчих, збереження ними вилучених речових доказів, та невжиття заходів щодо усунення порушень законодавства у відповідності до своїх посадових обов`язків.

Також відповідач відмічав, що підлеглі позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під час виконання службових обов`язків допустили порушення вимог низки нормативно-правових актів, а тому є безумовні і достатні підстави вважати їх такими, що мають дискредитуючий характер і який не сумісний з подальшими проходженням ним служби у поліції. Цей факт створив умови, за яких подальша довіра до такого працівника стає неможливою, та вимагає недопущення їх в подальшому до виконання функцій представника органу державної влади.

Відсутність належного та дієвого контролю за дотриманням службової дисципліни підлеглим свідчить про наявність підстав для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді неповної службової відповідності до позивача, оскільки останній будучи керівником органу досудового розслідування не вжив відповідних заходів передбачених ст. 39 КПК України, зокрема, серед іншого, щодо вжиття заходів щодо усунення порушень вимог законодавства, допущених підлеглими слідчими.

Ухвалою суду від 14.04.2020 року даний адміністративний позов залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків - десять днів з дня отримання позивачем копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Для усунення недоліків позовної заяви запропонувати позивачу подати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом та докази поважності причин його пропуску.

29.04.2020 року, у встановлений судом строк, позивачем усунуто недоліки позовної заяви, на які вказувалось в ухвалі про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 26.05.2020 року відкрито провадження у справі за вищевказаним адміністративним позовом та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Серед іншого, в мотивувальній частині ухвали суду від 26.05.2020 року суд дійшов висновку про те, що зазначені позивачем інші поважні причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом є обґрунтованими та свідчать про дотримання ним місячного строк звернення до суду, що встановлений ст. 122 КАС України.

Крім того, пунктом п`ятим резолютивної частини ухвали суду від 26.05.2020 року, в порядку підготовки справи до судового розгляду, судом витребувано від Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області всі наявні матеріали, що стали підставою для прийняття оскаржуваного наказу Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області №811 від 28.12.2019 року "Про застосування дисциплінарного стягнення", яким застосовано до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність за порушення службової дисципліни. Встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання до суду витребуваних доказів.

Ухвалою суду від 10.07.2020 року повторно витребувано від Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області всі наявні матеріали, що стали підставою для прийняття оскаржуваного наказу Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області №811 від 28.12.2019 року "Про застосування дисциплінарного стягнення", яким застосовано до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність за порушення службової дисципліни.

14.07.2020 року на адресу суду надійшли витребувані письмові докази та відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 02.09.2020 року суд перейшов до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, з викликом сторін. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 22.09.2020 року.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх у повному обсязі.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог та просили відмовити їх задоволенні у повному обсязі.

22.09.2020 року, за клопотанням представників сторін, суд продовжив розгляд справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши позовну заяву, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 виданий 29.01.2001 року Хотинським РВ УМВС України в Чернівецькі області (а.с. 8 т. 1). Освіта вища юридична, в органах внутрішніх справ з 01.09.2002 року по 06.11.2015 року, в Національній поліції України з 07.11.2015 року, на займаній посаді заступника начальника слідчого відділення Шевченківського відділення поліції Чернівецького міського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області з 01.12.2016 року, за період проходження служби 11 разів заохочувався та 10 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, діючих стягнень не має.

Судом досліджено матеріали службового розслідування за фактами неналежного розслідування та втрати окремих процесуальних документів і речових доказів, слідчими СВ Шевченківського ВП Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області, під час проведення досудового розслідування у кримінальних провадженнях №№ 0000899, 0001050, 0001981 (а.с. 97-251 т. 1, а.с. 1-69 т.2 ).

З матеріалів службового розслідування судом встановлено, що службове розслідування розпочато спеціально створеною комісією, на підставі наказу ГУНП від 20.11.2019 року № 1433 (зв. а.с. 124).

Підставою для його проведення стала інформація по факту надзвичайної події за участі слідчих ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - викладена в рапорті заступника начальника СУ ГУНП в Чернівецькій області - начальника ОМВ від 20.11.2019 року на ім`я заступника начальника ГУНП в Чернівецькій області - начальника слідчого управління.

Так, у вищевказаній документах зазначається, що 20.11.2019 року на підставі наказу заступника начальника ГУНП в Чернівецькій області - начальника слідчого управління від 20.11.2019 року № 25, комісією із числа працівників ОМВ СУ ГУНП в Чернівецькій області здійснено перевірку стану досудового розслідування у кримінальних провадженнях, що перебувають у провадженні слідчих СВ Шевченківського ВП ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , а також стану збереження ними речових доказів. Під час проведення вказаної перевірки встановлено, що кримінальні провадження та речові докази у слідчих СВ Шевченківського ВП ОСОБА_3 і ОСОБА_2 зберігаються не належним чином. Кримінальні провадження не систематизовані, не підшиті, розкидані хаотично по всьому кабінету. Речові докази належним чином не упаковані, не оглянуті та не здані на зберігання відповідальній особі в камеру зберігання речових доказів.

Відповідно до висновку службового розслідування розпочатого за фактами неналежного розслідування та втрати окремих процесуальних документів і речових доказів, слідчими СВ Шевченківського ВП Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області, під час проведення досудового розслідування у кримінальних провадженнях №№ 0000899, 0001050, 0001981 встановлено, що слідчі слідчої групи СВ Шевченківського ВП ОСОБА_2 (старший групи) та ОСОБА_3 під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000899 від 25.04.2019, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, в порушення вимог ч. 2 ст, 9, ч.1 ст. 28, ч.1 ст. 175, ч.1 ст. 242 КПК України, тривалий час не проводились слідчі (розшукові) дії, не забезпечено дотримання розумних строків, не призначено судові експертизи, не зберігались неналежним чином матеріали кримінального провадження та вилучені речові докази, що призвело до втрати окремих процесуальних документів та речових доказів.

Крім того, слідчим ОСОБА_3 допущені аналогічні порушення у ході розслідування кримінальних проваджень № 0001050 і №0001981, а також під час розслідування кримінального провадження № 0001050 ним допущено порушення вимог ч. 1 ст. 278, ч. 1 ст. 290 КПК України при врученні повідомлення про зміну підозри та відкритті матеріалів.

У ході проведеного службового розслідування виявлені порушення вимог п. 3 розділу І "Загальні положення", п. 1 розділу III "Порядок зберігання кримінальних проваджень, що перебувають у провадженні, а також досудове розслідування у яких зупинено", Інструкції з організації обліку та руху кримінальних проваджень в органах досудового розслідування Національної поліції України, затвердженої Наказом МВС від 14.04.2016 року №296, допущені ними під час здійснення досудового розслідування у кримінальних провадженнях, що виразилося в незабезпеченні належних умов зберігання матеріалів кримінального провадження, що призвело до втрати окремих процесуальних документів та допущені порушення вимог ч.ч. 1, 2 ст. 100 КПК України, п.п. 5, 7, 8 "Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження", затвердженого постановою КМУ від 19.11.2012 року №1104, що виразилося в неналежному зберіганні речових доказів по кримінальних провадженнях і призвело до втрати окремих речових доказів слідчими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що у свою чергу свідчить про недотримання останніми положень п.п.1, 2 ч.1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", п.п. 1, 2, 6 ч. 3 Глави VI Положення про органи досудового розслідування Національної поліції України, затвердженого наказом МВС 06.07.2017 року №570, та вчинення ними порушень службової дисципліни, передбачених п.п. 1, 5, 6, 13 ч.3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України за що вони, згідно ст. 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України заслуговують на притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Також, вбачається неналежне виконання службових обов`язків з боку заступника начальника Шевченківського ВП Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області - начальника слідчого відділення майора поліції ОСОБА_10 та його заступників майора поліції ОСОБА_1 і майора поліції ОСОБА_7 , які в порушення вимог п. 4 ч. 2 ст. 39 КПК України, не контролювали належним чином роботу слідчих, збереження ними вилучених речових доказів, у відповідності до своїх посадових обов`язків, не вживали заходів щодо усунення порушень законодавства, допущених слідчими, та відповідно до вимог п.п. 5, 7, 8 ч.1 ст. 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, несуть персональну відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни і заслуговують на притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Під час проведення службового розслідування було встановлено невиконання позивачем вимог п. 5, 7, 8 ч. 1 ст. 3 Дисциплінарного статут Національної поліції України, а також п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 39 КПК України в частині неналежного контролю за роботою підлеглих слідчих, збереження ними вилучених речових доказів, та невжиття заходів щодо усунення порушень законодавства у відповідності до своїх посадових обов`язків.

Відсутність належного та дієвого контролю за дотриманням службової дисципліни підлеглим свідчить про наявність підстав для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді неповної службової відповідності до позивача, оскільки останній будучи керівником органу досудового розслідування (в розумінні п. 8 ч. 1 ст. 3 КПК України) не вжив відповідних заходів передбачених ст. 39 КПК України, зокрема, серед іншого щодо вжиття заходів щодо усунення порушень вимог законодавства, допущених підлеглими слідчими.

Обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 - позитивна характеристика. Обставини, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 - не має. (а.с. 9-46 т. 1).

Пунктом четвертим Наказу Головного управління національної поліції в Чернівецькій області від 28.12.2019 року №811 "Про застосування дисциплінарного стягнення" за порушення службової дисципліни, що виразилось у порушенні вимог п.п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 39 КПК України, п.п. 5, 7, 8 ч. 1 ст. 3 Дисциплінарного статут Національної поліції України, що, у свою чергу, є невиконанням вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", до заступника начальника СВ Шевченківського відділення поліції Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області майора поліції ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність (а.с. 47-53 т. 1).

Також в судовому засіданні досліджено функціональні обов`язки заступника начальника слідчого відділення Шевченківського ВП ЧВП ГУ НП в Чернівецькій області ОСОБА_1 (у відповідності до наказу МВС України від 09.08.2012 року №686). З вказаними функціональними обов`язками позивач ознайомлений 08.01.2019 року (а.с. 90-93 т. 1).

Вважаючи протиправним п. 4 наказу Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області №811 від 28.12.2019 року "Про застосування дисциплінарного стягнення", позивач звернувся до суду з даним позовом про його скасування.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Частиною 2 статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VІІІ (далі - Закон №580).

Відповідно до вимог статті 1 цього Закону Національна поліція України (далі -поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до вимог статті 3 Закону №580 у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 17 Закону №580 поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частиною 1 статті 18 вказаного Закону визначено, що поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції (частина 3 статті 11 Закону №580).

Статтею 19 цього ж Закону передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження, визначено Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).

Визначення службової дисципліни міститься у статті 1 Дисциплінарного статуту. Службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Частиною 3 статті 1 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського (окрім іншого): бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; дотримуватись правил внутрішнього розпорядку.

Згідно статті 12 Дисциплінарного статуту - дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту - дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень (окрім іншого) попередження про неповну службову відповідність.

Згідно частини 1 статті 20 Дисциплінарного статуту передбачено, що повноваження щодо застосування дисциплінарних стягнень мають керівники в межах, визначених цим Статутом.

Судом встановлено, що за результатом проведення службового розслідування було встановлено, що позивач вчинив дисциплінарний проступок, який виразився у вигляді неналежного виконання своїх обов`язків в частині персональної відповідальності за дотримання підлеглими (слідчими) службової дисципліни, за що наказом ГУНП від 28.12.2019 року №811 до останнього було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Звертаючись до суду, позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що дисциплінарного проступку зазначеного в оскаржуваному наказі не вчиняв, дисциплінарне стягнення накладено безпідставно, а в тексті оскаржуваного наказу не конкретизоване звинувачення, які саме його дії чи бездіяльність є неналежним виконанням службових обов`язків.

Також позивач зазначає, що до нього не було доведено під підпис посадову інструкцію, якою на нього було покладено службові обов`язки.

Суд частково погоджується з аргументами позивача, виходячи з наступного.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону № 580 поліцейський зобов`язаний професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки.

З аналізу зазначених вище норм законодавства слід дійти висновку, що поліцейський виконує свої службові обов`язки, як на підставі посадової інструкції, або ж альтернативно згідно функціональних обов`язків.

В даному випадку за посадою позивача були розроблені саме функціональні обов`язки.

Як встановлено судом, до матеріалів службового розслідування були долучені функціональні обов`язки позивача, затверджені т.в.о. начальника Шевченківського ВП ЧВП ГУНП в Чернівецькій області 08.01.2019 року, з якими позивач ознайомлений 08.01.2019 року про що свідчить власноручний підпис останнього.

Враховуючи зазначене, суд відхиляє твердження позивача про те, що останній не ознайомлений з службовими обов`язками, як безпідставні та не обґрунтовані.

Частиною 1 статті 39 КПК України визначено, що керівник органу досудового розслідування організовує досудове розслідування.

Керівник органу досудового розслідування (окрім іншого) уповноважений: відсторонювати слідчого від проведення досудового розслідування вмотивованою постановою за ініціативою прокурора або з власної ініціативи з наступним повідомленням прокурора та призначати іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу або у разі неефективного досудового розслідування; ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування, давати слідчому письмові вказівки, які не можуть суперечити рішенням та вказівкам прокурора; вживати заходів щодо усунення порушень вимог законодавства у випадку їх допущення слідчим (пункт 2, 3, 4 частини 2 статті 39 Кодексу).

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 3 КПК України посада позивача ототожнюється і відноситься до посади - керівника органу досудового розслідування, а тому останній у своїй діяльності зобов`язаний дотримуватись наведених вище вимог статті 39 КПК України.

З урахуванням наведеного суд також вважає безпідставним твердження позивача щодо нерозповсюдження на нього положень статті 39 КПК України, у зв`язку з не доведенням до нього під підпис його службових обов`язків.

Суд також критично сприймає та відхиляє доводи позивача, щодо нерозповсюдження на нього положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України, у зв`язку з тим, що зазначений нормативно-правовий акт був прийнятий набагато пізніше ніж призначення його на посаду заступника начальника слідчого відділення, з огляду на наступне.

Відповідно до преамбули Дисциплінарного Статуту Національної поліції України, цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Дія цього Статуту поширюється зокрема на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог. Відтак, дія вказаного нормативного акту в часі поширюється і на позивача з дня набрання законної сили вказаним Законом.

Звертаючись до суду позивач зазначив, що службове розслідування не було призначено щодо нього, а отже підстави для притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності були відсутні. З даного приводу слід зазначите наступне.

Згідно пункту 4 розділу II Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України № 893 від 07.11.2018 року, у наказі про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії визначаються голова та члени дисциплінарної комісії, зазначається підстава проведення службового розслідування, а також прізвище, ім`я, по батькові, посада поліцейського, стосовно якого воно проводитиметься (у разі якщо на час призначення службового розслідування це відомо).

Суд погоджується з тим, що в наказі про призначення службового розслідування не було зазначено, що воно проводиться серед інших і щодо позивача. Однак, визначальним не є посада поліцейського і його анкетні дані у відношенні якого воно проводиться. В даному ж випадку нормами Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України не поставлено у залежність висновки службового розслідування, в залежності від того чи призначено таке розслідування у відношенні конкретної особи. А тому суд вважає, що права позивача в даному випадку не були обмежені, оскільки останній міг безперешкодно ними скористатися, відповідно до вимог статті 18 Статуту.

Незважаючи на викладене вище, надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд вважає, що адміністративний позов слід задовольнити з інших підстав, виходячи з наступного.

Як зазначено вище, відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, а згідно частин 1,2 статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Підсумовуючи зазначене, слід дійти до висновку, що для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності необхідна наявність встановленого факту саме його вини, що в свою чергу дає можливість визначити ступінь і важкість вчиненого проступку, а також відповідальність, яка носить індивідуальний характер.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 3 Дисциплінарного статуту керівник несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни. З метою забезпечення дотримання службової дисципліни керівник зобов`язаний контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень.

Разом з цим такий контроль має бути можливим та розумним, а також не протиставлятись іншим обов`язкам керівника.

Відповідно до частини 2 статті 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 року №1104 "Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України" затверджено Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження (далі - Порядок №1104).

В ході службового розслідування відповідачем було встановлено те, що слідчими СВ Шевченківського ВП Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_3 та ОСОБА_2 допущено порушення вимог ч.2 ст. 100 КПК України, а також п.п. 5, 7, 8 Порядку № 1104, яким передбачено зберігання речових доказів стороною обвинувачення.

Згідно з пунктом 5 зазначеного Порядку умовою зберігання речових доказів повинне бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Забороняється зберігання речових доказів в умовах, що можуть призвести до їх знищення чи псування.

У разі потреби необхідне вжиття невідкладних заходів для приведення таких речових доказів до стану, що дає змогу забезпечити їх подальше зберігання.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 1104 вилучені (отримані) стороною обвинувачення речові докази зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження в індивідуальному сейфі (металевій шафі) слідчого, який здійснює таке провадження.

Документи, які є речовими доказами, повинні зберігатися вкладеними між чистими аркушами паперу в конвертах. На таких документах забороняється робити будь-які помітки, написи і перегинати їх. У разі наявності великої кількості документів вони складаються в окремий пакет. На конверті (пакеті) зазначається перелік документів, що вкладені в нього.

Речові докази, в тому числі документи, які за своїми властивостями (габаритами, кількістю, вагою, об`ємом) не можуть зберігатися разом з матеріалами кримінального провадження, зберігаються у спеціальних приміщеннях органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, що обладнані сейфами (металевими шафами), стелажами, оббитими металом дверима, ґратами на вікнах, охоронною та протипожежною сигналізацією (далі - обладнані приміщення).

Згідно пункту 8 вказаного Порядку відповідальним за зберігання речових доказів, що зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження, є слідчий, який здійснює таке провадження.

Аналіз наведених норм беззаперечно вказує на те, що першочергово слідчий є відповідальним за збереження речових доказів. Разом з тим, керівник органу досудового розслідування зобов`язаний вжити заходів на усунення порушень норм КПК України, в тому числі і інших підзаконних нормативних актів, якщо таке буде встановлено останнім.

В ході судового розгляду справи, а так само і під час службового розслідування не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що позивач знав, або міг знати про ймовірне (можливе) вчинення злочину/правопорушення зі сторони підлеглих слідчих.

Матеріалами службового розслідування встановлено, що кримінальні провадження, які перебувають у провадженні слідчих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зберігаються ними неналежним чином, розкидані по столах, не систематизовані, чим допущено порушення вимог п. 3 розділу І "Загальні положення" Інструкції з організації обліку та руху кримінальних проваджень в органах досудового розслідування Національної поліції України, затвердженої наказом МВС від 14.04.2016 року №296 (далі - Інструкція), якою передбачено, що відповідальним за зберігання кримінальних проваджень, у яких здійснюється досудове розслідування, а також тих, досудове розслідування в яких зупинено, є слідчий, який безпосередньо здійснює досудове розслідування у цих кримінальних провадженнях.

Під час досудового розслідування в кримінальному провадженні групою слідчих відповідальною особою за зберігання кримінального провадження є слідчий, визначений старшим слідчої групи, а також п. 1 розділу III цієї ж Інструкції, якою передбачено, що кримінальні провадження, у яких здійснюється досудове розслідування, а також досудове розслідування в яких зупинено на підставі пунктів 1, 2, 2-1, 3 частини першої статті 280 КПК України, зберігаються слідчими в сейфах або металевих ящиках, що мають запірні пристрої та пристрої для опечатування. Ключі від сейфа (металевого ящика) знаходяться безпосередньо в слідчого, а їх дублікати - у керівника органу досудового розслідування.

Будь-який проступок так само як і злочин, слід розцінювати в площині обставин за яких він вчинений, в тому числі його об`єктивну та суб`єктивну сторону.

Як встановлено судом, в матеріалах справи наявний рапорт безпосереднього начальника СВ Шевченківського ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_10 , скерованого на начальника СУ ГУНП в Чернівецькій області від 20.11.2019 року, щодо проведення перевірки слідчих ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , у зв`язку з неналежним проведенням досудового розслідування у кримінальних провадженнях, а також неналежного зберігання речових доказів.

На думку суду, тільки одного цього факту достатньо для того, щоб дійти висновку про належне виконання своїх повноважень керівником слідчого підрозділу, заступником якого є позивач. Іншими словами, будучи підлеглим свого керівника, позивач не зобов`язаний був вживати аналогічних заходів, як то написання рапорту, або ж іншим чином повідомляти вищого за посадою керівника про неналежне розслідування кримінальних справ підлеглими слідчими, в той час коли безпосередній керівник вжив таких заходів. Норми законодавства пов`язуються з фактом виявлення і повідомлення/доведення до керівника певного факту, а не з кількістю таких повідомлень. В свою чергу, саме рапорт ОСОБА_10 слугував підставою для проведення службового розслідування, що у причинному зв`язку свідчить і про належне виконання своїх повноважень позивачем.

Окрім іншого суд вважає за необхідне зазначити й те, що при застосуванні до позивача дисциплінарного стягнення, яким є попередження про неповну службову відповідність, відповідачем застосовано четвертий за тяжкістю захід, при цьому не обґрунтовано чому не можливо застосувати інші більш м`які заходи стягнення.

Дійсно, при застосуванні до позивача дисциплінарного заходу відповідач наділений дискреційними повноваженнями. Однак, такі повноваження не перебувають поза межами судового контролю, оскільки це обумовлено сутністю верховенства права, обов`язковими елементами якого є заборонна свавілля та доступ до правосуддя, представленого незалежними та безсторонніми судами, включно з тими, що здійснюють судовий нагляд за адміністративною діяльністю (див. пункт 41 Доповідь Європейської комісії "За демократію через право" (Венеціанська Комісія) "Верховенство права" від 04.04.2011 року, №512/2009, яка схвалена Венеціанською Комісією на 86 пленарному засіданні (Венеція, 25-26 березня 2011 року).

При цьому, відповідно до пункту 52 зазначеної Доповіді, дискреційні повноваження не мають здійснюватись у свавільний спосіб. Їх здійснення у такий спосіб уможливлює ухвалення суттєво несправедливих, необґрунтованих, нерозумних чи деспотичних рішень, що є несумісним із поняттям верховенства права.

Отже, дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень мають перебувати під судовим контролем, інакше така діяльність суб`єкта призведе до свавільності, що суперечить верховенству права.

Вирішуючи даний спір суд звертає увагу також і на інші встановлені обставини справи. Зокрема, згідно інформації викладеної в довідних записках начальника ВПН УКЗ ГУНП, наявних в матеріалах службового розслідування Слідчі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під час підсумкових перевірок за 2017-2018 р.р. отримали оцінку "незадовільно", що в свою чергу ставить під сумнів не повноваження безпосереднього керівника слідчого підрозділу, а про добір кадрових працівників і контроль за їх перебуванням на посадах за результатами підсумкових перевірок рівня службової підготовленості.

Системний аналіз наведеного вище в контексті встановлених обставин справи, дає підстави дійти висновку, що оскаржуваний наказ не відповідає елементу пропорційності, відповідно до якого рішення суб`єкта владних повноважень мають прийматись з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (пункт 8 частини 2 статті 2 КАС України) та суперечить засадам верховенства права, а тому є протиправними та підлягає скасуванню - в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність за порушення службової дисципліни.

Наведені в цьому рішенні висновки суду знайшли своє часткове підтвердження в наданій представником відповідача інформації, яка викладена в зауваженнях сектору правового забезпечення ГУНП в Чернівецькій області, щодо спірного наказу - як такого, що не узгоджується з вимогами Дисциплінарного статуту.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу відповідачем не надано суду жодних належних і допустимих у розумінні статей 73-74 КАС України доказів, які б підтверджували правомірність п.5 оскаржуваного наказу.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 840,80 грн, а тому такі витрати підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування наказу, - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати п. 4 наказу Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області №811 від 28.12.2019 року "Про застосування дисциплінарного стягнення", яким застосовано до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність за порушення службової дисципліни.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області судовій збір в сумі 840,80 грн, сплачений відповідно до квитанції №39 від 14.02.2020 року.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області (Код , вул. Головна, 24, м. Чернівці, Чернівецька область, 58002).

Суддя В.О. Григораш