Справа № 240/13831/20
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2020-10-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року м. Житомир справа № 240/13831/20

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гуріна Д.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання неправомірними дій, скасування постанов,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), в якому просить:

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Богунського ВДВС у м.Житомирі Самійлик В.В. по винесенню 2 липня 2020 року постанови про відкриття ВП №62456731 про стягнення з ОСОБА_1 44260,44 грн виконавчого збору;

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Богунського ВДВС у м.Житомирі Самійлик В.В. від 2 липня 2020 року про відкриття ВП №62456731 про стягнення з ОСОБА_1 44260,44 грн виконавчого збору;

- визнати неправомірними дії державного виконавця Богунського ВДВС у м.Житомирі по винесенню постанови ВП №57921984 від 14 грудня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Богунського ВДВС у м.Житомирі ВП №57921984 від 14 грудня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 44260,44 грн виконавчого збору;

- визнати незаконною відмову начальника Богунського ВДВС у м.Житомирі, яка викладена у листі №113487 від 5 серпня 2020 року, у скасуванні постанови від 2 липня 2020 року про відкриття ВП №62456731 про стягнення 44260,44 грн виконавчого збору з ОСОБА_1 та постанови ВП №57921984 від 14 грудня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 44260,44 грн виконавчого збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом.

Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом (повідомленням) сторін на 23 жовтня 2020 року на 11:00.

19 жовтня 2020 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без її участі за наявними у справі матеріалами та клопотання про поновлення процесуального строку (а.с.57, 62-63). В обґрунтування клопотання про пропуск строку звернення позивач зазначила, що про існування оскаржуваної нею постанови відповідача від 14 грудня 2018 року ВП №57921984 вона дізналась із згадування про неї з постанови від 2 липня 2020 року ВП №62456731, що була надіслана супровідним листом відповідача від 2 липня 2020 року №103452.

20 жовтня 2020 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив (а.с.64-71), в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує та просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначив, що на виконанні у Богунському ВДВС у м.Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) перебувало виконавче провадження за №57921984 з примусового виконання виконавчого листа №295/19149/14-ц, виданого 9 вересня 2016 року Богунським районним судом міста Житомира про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь "УкрСиббанк" заборгованості за кредитним договором в розмірі 28720,08 доларів США, що складає 432547,21 грн та пені в сумі 8232,22 грн.

14 грудня 2018 року державним виконавцем в порядку статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вищевказаним виконавчим документом. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження було направлено сторонам виконавчого провадження до відома та виконання рекомендованою кореспонденцією за номером відправлення 913. В пункті 3 даної постанови зазначено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 44260,64 грн.

Станом на 5 жовтня 2020 року відсутні будь-які відомості щодо оскарження постанови про відкриття державним виконавцем виконавчого провадження.

14 грудня 2018 року державним виконавцем було винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 44260,64 грн відповідно до статті 3, 27 Закону України «Про виконавче провадження». Дану постанову надіслано сторонам до відома та виконання рекомендованою кореспонденцією за номером відправлення 913 (разом з постановою про відкриття виконавчого провадження).

2 липня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа за пунктом 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Оскільки виконавчий збір не було сплачено, державним виконавцем, відповідно до статей 40, 27, 26, 25, 24, 4, 3 Закону України «Про виконавче провадження», 2 липня 2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №62456731) з примусового виконання постанови №57921984, виданої 14 грудня 2018 року Богунським ВДВС у місті Житомирі Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в сумі 44260,64 грн. Копію постанови про відкриття виконавчого провадження надіслано сторонам за вих. №103452 до відома та виконання рекомендованою кореспонденцією (реєстр поштових відправлень №1603 від 15 липня 2020 року номер поштового відправлення 504). Згідно трекінгу відправлень постанову вручено 16 липня 2020 року.

Оскільки, постанова про відкриття виконавчого провадження за ВП №62456731 вручена 16 липня 2020 року, то, на думку представника відповідача, строк для її оскарження минув, з огляду на вказане відповідач просить відмовити позивачу у поновленні строку звернення до суду.

Крім того, 20 жовтня 2020 року представником відповідача надіслано клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.91-92).

У судове засідання 23 жовтня 2020 року позивач та представник відповідача не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, надіслали клопотання про розгляд справи без їх участі.

Дослідивши докази у справі, суд, ухвалою постановленою у порядку статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України без виходу до нарадчої кімнати, вирішив подальший розгляд справи продовжити у порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) учасників справи, що внесено секретарем до протоколу судового засідання від 23 жовтня 2020 року (а.с.95).

Згідно з частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов наступних висновків.

Вирішуючи клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду з даним позовом у частині позовних вимог про оскарження постанови від 14 грудня 2018 року №57921984 та про визнання її протиправною і скасування, суд зазначає наступне.

Позивач наголошує, що їй невідомо було про існування постанови відповідача ВП №57921984 від 14 грудня 2018 року про стягнення виконавчого збору, про вказану постанову позивач дізналася лише із згадування в оскаржуваній постанові відповідача від 2 липня 2020 року про відкриття виконавчого провадження ВП №57921984, яка надіслана супровідним листом відповідача від 2 липня 2020 року №103452.

Що ж до позиції відповідача, яка висловлена у відзиві на позов про те, що постанова ВП №57921984 від 14 грудня 2018 року про стягнення з позивача виконавчого збору надсилалася рекомендованим листом за №913, то така позиція є безпідставною виходячи з наступного.

Із відомостей, які розміщені на відкритому веб-сайті ПАТ «Укрпошта» (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html), вказано, що дані про відправлення за номером 913 на даний час відсутні, тому що не зареєстровані в системі.

Із номера рекомендованого листа 913 не вбачається, що саме мало бути надіслане ОСОБА_1 . Опис вкладення поштового відправлення у відповідача відсутній.

Отже, не знаходять свого підтвердження доводи відповідача про відправку позивачу постанови №57921984 від 14 грудня 2018 року.

Після отримання примірників оскаржуваних рішень 16 липня 2020 року, що підтверджується відомостями Укрпошти, позивачем були вчинені дії щодо їх судового оскарження шляхом пред`явлення позову.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення з позовом до суду.

Щодо вирішення спору по суті, судом встановлено, що рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 19 квітня 2016 року позов ПАТ "УкрСиббанк" задоволено. Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 28720,08 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 24 листопада 2014 року складає 432547,21 грн та пеню у сумі 8232,22 грн; стягнуто в дольовому порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ "УкрСиббанк" судовий збір у сумі 3654,00 грн, тобто по 1827,00 грн з кожного (а.с.39).

Старшим державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 14 грудня 2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №57921984 на підставі виконавчого листа №295/19149/14-ц, виданого 9 вересня 2016 року Богунським районним судом м.Житомира. У межах даного виконавчого провадження цією ж постановою вирішено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 44260,64 грн (а.с.37).

2 липня 2020 року старшим державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" - стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа (а.с.35 на звороті).

Також, старшим державним виконавцем 2 липня 2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62456731 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 44260,64 грн (а.с.33).

Листом Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 5 серпня 2020 року №113487 розглянуто заяву ОСОБА_1 та повідомлено, що на примусовому виконанні перебувало ВП №57921984 з примусового виконання виконавчого листа №295/19149/14-ц, виданого 9 вересня 2016 року Богунським районним судом міста Житомира. Державним виконавцем 2 липня 2020 року винесено постанову про повернення виконавчого документа на підставі пункту 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження". Оскільки виконавчий збір не було сплачено, державним виконавцем відповідно до статті 40 Закону України "Про виконавче провадження", 2 липня 2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62456731 з примусового виконання постанови №57921984, виданої 14 грудня 2018 року, про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 44260,64 грн. Станом на 4 серпня 2020 року відсутні будь-які правові підстави щодо скасування постанов про стягнення виконавчого збору (а.с.40-42).

Надаючи правову оцінку спірним правовим відносинам, суд виходив з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року №1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин (далі - Закон №1404-VІІІ).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У частині першій статті 5 Закону №1404-VІІІ зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною першою статті 18 Закону №1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Отже, з аналізу наведених норм вбачається, що при відкритті виконавчого провадження державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону №1404-VІІІ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Спір у цій справі пов`язаний з правомірністю стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні.

Згідно з частинами першою, другою статті 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Згідно з частиною 1 статті 10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

З аналізу вказаних норм слідує, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

З матеріалів справи встановлено, що державним виконавцем Богунського районного відділу державної виконавчої служби не здійснено жодної дії з фактичного виконання виконавчого документа - виконавчого листа №295/19149/14-ц від 09.09.2016.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 37 Закону виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий документ був повернутий стягувачу у зв`язку з поданням стягувачем письмової заяви про повернення виконавчого документа (а.с. 36).

Аналіз наведених правових норм та обставин справи дає підстави для висновку, що державним виконавцем не було здійснено дій з примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувача присуджених сум за вищевказаним виконавчим листом, які б призвели до повного або часткового його виконання. Тобто, у державного виконавця були відсутні підстави для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений в оскаржуваній постанові про відкриття виконавчого провадження ВП №57921984, тому такі постанови не відповідають вимогам статті 27 Закону №1404-VIII.

З аналізу вищенаведених норм Закону №1404-VІІІ вбачається, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Слід зазначити, що законодавець чітко визначив, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої суми, при цьому розмір виконавчого збору вираховується саме з фактично стягнутої суми.

За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Відповідно до пункту 21 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Законодавець чітко визначив, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої суми, при цьому розмір виконавчого збору вираховується саме з фактично стягнутої суми.

Отже, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документу стягувача виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відмітку про суму стягнутого виконавчого збору тим самим законодавець підтверджує, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми.

Таким чином, висновок про те, що виконавчий збір стягується незалежно від того чи було здійснено стягнення коштів за виконавчим документом є помилковим, оскільки у разі стягнення виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону №1404-VІІІ без реального стягнення суми боргу з боржника, будуть створюватись умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19 червня 2019 року у справі №824/172/18, від 28 лютого 2019 року у справі №819/1116/17, та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №2540/3203/18 (пункти 59-61 рішення).

Враховуючи викладене, суд вважає, що оскаржувані постанови є протиправними та скасовує їх.

Щодо оскарження дій державного виконавця суд вважає, що доводи позивача фактично зводяться до обґрунтування протиправності оскаржуваних постанов та відмовляє у їх задоволенні.

Самі по собі дії щодо відкриття виконавчого провадження та зазначення суми виконавчого збору не можуть бути визнані протиправними, оскільки такі дії відносяться до повноважень державного виконавця в силу положень статті 26 Закону №1404-VІІІ.

Стосовно позовних вимог про визнання незаконною відмови начальника Богунського ВДВС у м.Житомирі, яка викладена у листі від 5 серпня 2020 року №113487, суд зазначає, що визнання відмови протиправною не призведе до захисту порушених прав позивача, що суперечить принципам адміністративного судочинства, та вважає, що належним способом захисту є визнання протиправними та скасування оскаржуваних постанов.

Частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, враховуючи викладене суд частково задовольняє позов та враховуючи положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України стягує на користь позивача належить понесені ним судові витрати у сумі 1681,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (вул.Перемоги, 55, м.Житомир, 10003, ) про визнання неправомірними дій, скасування постанов.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 14 грудня 2018 року про відкриття виконавчого провадження №57921984 щодо стягнення заборгованості в частині стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 44260,64 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 2 липня 2020 року про відкриття виконавчого провадження №62456731 щодо стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 44260,64 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) на користь ОСОБА_1 1681,60 грн на відшкодування судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.М. Гурін