Справа № 420/911/20
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2020-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/911/20
Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Єщенка О.В.,

при секретарі Пальоній І.М.,

за участю: представника апелянта Гаврилюка Павла Степановича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Нємазєнка Андрія Віталійовича, Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), треті особи: Міністерство юстиції України, Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Нємазєнка А.В., Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), треті особи: Міністерство юстиції України, Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" про визнання протиправними та скасування: постанови державного виконавця Нємазєнко А.В. від 23 травня 2018 про відкриття виконавчого провадження ВП №56466614 про стягнення коштів з позивача у розмірі 701 180,73 гривні в частині стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 70118,07 гривень; постанови державного виконавця Нємазєнко А.В від 15 листопада 2018, винесену в межах ВП №56466614 про стягнення виконавчого збору з позивача в сумі 70118,07 гривень; постанови державного виконавця Нємазєнко А.В від 23 листопада 2018 року про відкриття виконавчого провадження ВП №57762294 щодо стягнення виконавчого збору з позивача в сумі 70118,07 гривень.

В обґрунтування позову було зазначено, що за умови нездійснення державним виконавцем примусового виконання рішення суду щодо стягнення сум заборгованості з боржника, відсутні були і правові підстави для прийняття рішення про стягнення виконавчого збору. В подальшому виконавчий документ було повернуто без виконання на підставі заяви стягувача, однак 23 листопада 2018 року державним виконавцем відкрито ВП №57762294 щодо стягнення з позивача виконавчого збору в сумі 70118,07 грн.. В той же час, у ст.32 Закону України «Про виконавче провадження» були передбачені випадки примусового виконання рішень, які зводяться до фактичного виконання виконавчого документу. Крім цього, законодавцем були внесені зміни до ч.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», якими виключено обов`язок державного виконавця виносити постанову про стягнення виконавчого збору у разі повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 цього Закону. Зміни набрали чинності 05 січня 2017, а тому були чинними на дату винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору. У зв`язку з тим, що постанова про стягнення виконавчого збору суперечить ч.2 ст.27, ч.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», тому є протиправною та підлягає скасуванню, то і постанова ВП №57762294 про відкриття виконавчого провадження, що була прийнята на підставі оскаржуваної постанови, також підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження по справі за його позовом про визнання протиправними та скасування постанови державного виконавця Нємазєнко А.В. від 23 травня 2018 про відкриття виконавчого провадження ВП №56466614 про стягнення коштів у розмірі 701180,73 гривні в частині стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 70118,07 гривень, та про скасування постанови державного виконавця Нємазєнко А.В від 15 листопада 2018, винесеної в межах ВП №56466614 про стягнення виконавчого збору з в сумі 70118,07 гривень.

Також поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду із позовом про визнання протиправною та скасування постанови від 23 листопада 2018 про відкриття виконавчого провадження ВП №57762294 щодо стягнення виконавчого збору в сумі 70118,07 гривень.

Крім того, ОСОБА_1 відмовлено у відстроченні сплати судового збору та позовну заяву про визнання протиправною та скасування постанови від 23 листопада 2018 про відкриття виконавчого провадження ВП №57762294 щодо стягнення виконавчого збору в сумі 70118,07 гривень залишено без руху із наданням десятиденного строку з дня отримання ухвали для усунення зазначених недоліків.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови від 23 листопада 2018 про відкриття виконавчого провадження ВП №57762294 щодо стягнення виконавчого збору в сумі 70118,07 гривень - повернуто позивачу.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2020 року ухвалу суду першої інстанції від 28 лютого 2020 скасовано, а справу №420/911/20 направлено до Одеського окружного адміністративного суду для вирішення питання щодо відкриття провадження в адміністративній справі.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з позовними вимогами про визнання протиправною та скасування постанови від 23 листопада 2018 про відкриття виконавчого провадження ВП №57762294 щодо стягнення виконавчого збору в сумі 70118,07 гривень, яку постановлено розглядати з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду окремих категорій термінових справ.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року в задоволенні позову про визнання протиправною та скасування постанови від 23 листопада 2018 року про відкриття виконавчого провадження ВП №57762294 щодо стягнення виконавчого збору в сумі 70118,07 гривень відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця Другого Київського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Нємазенка А.В. від 16 червня 2018 відкрито виконавче провадження №56466614 з виконання виконавчого листа №520/11289/15-ц від 05.04.2018 про стягнення 701180,73 грн.

Після повернення виконавчого документу з підстав, передбачених п.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», постановою державного виконавця Другого Київського відділу ДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області Нємазенко А.В. від 15 листопада 2018 року стягнуто з позивача виконавчий збір у розмірі 70118,07 грн. відповідно до ст.3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою державного виконавця від 23 листопада 2018 року відкрито виконавче провадження №57762294 з виконання постанови №56466614 від 15 листопада 2018 року про стягнення виконавчого збору.

Винесення державним виконавцем вказаної постанови і стало підставою для звернення до суду з даною позовною заявою.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем прийнято спірну постанову в межах повноважень та у передбачений законодавством спосіб, у зв`язку із чим адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України з огляду на таке.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 5 ч.1 ст.3 Закону визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як, зокрема, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Положеннями статті 26 Закону передбачено, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Від сплати авансового внеску також звільняються державні органи, особи з інвалідністю внаслідок війни, особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю I та II груп, громадяни, віднесені до категорій 1 та 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що 17 серпня 2018 року представником Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону було подано заяву про повернення виконавчого листа про стягнення в солідарному порядку з позивача грошових коштів, без виконання.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.37 Закону виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

З огляду на вказану заяву та на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону державним виконавцем 15 листопада 2018 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі якої постановою державного виконавця Другого Київського відділу ДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області Нємазенко А.В. від 15 листопада 2018 року стягнуто з позивача виконавчий збір у розмірі 70118,07 грн. відповідно до ст.3, 27, 40 Закону.

З метою виконання вказаної постанови, яка є виконавчим документом, та згідно пункту 5 ч.1 ст.3 Закону постановою державного виконавця від 23 листопада 2018 року відкрито виконавче провадження №57762294, що на думку колегії суддів є обґрунтованою та правомірною дією державного виконавця, вчиненою в межах статті 26 Закону.

Отже, враховуючи, що постанова державного виконавця від 15 листопада 2018 року про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 70118,07 грн. є чинною та в судовому або адміністративному порядку скасована не була, колегія суддів приходить до висновку, що спірна постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №57762294 щодо стягнення виконавчого збору з позивача в сумі 70118,07 грн. є обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню.

Враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування спірної постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №57762294 є такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги з приводу відсутності примусового виконання, як такого, та з огляду на фактичне виконання виконавчого документа, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки, як зазначено самим позивачем в апеляційній скарзі, ним виконані узгоджені з банком умови щодо погашення кредитного договору у спосіб, запропонований банком, і 12 листопада 2018 року банк відступив право вимоги за відповідним договором іншій особі. З наведеного вбачається, що позивач перестав бути боржником банка лише після 12 листопада 2018 року, однак, вже під час дії нової редакції Закону (зміни набрали чинності 28 серпня 2018 року), яка передбачає безумовне стягнення виконавчого збору на стадії примусового виконання та в незалежності від фактично стягнутих сум, і в даному випадку за постановою про стягнення виконавчого збору, яка є чинною та підлягає виконанню.

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо спірних правовідносин.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 23 жовтня 2020 року.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Єщенко О.В.