Справа № 400/1898/20
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2020-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/1898/20

Категорія: 111030300

Головуючий в 1 інстанції: Фульга А.П.

Час і місце ухвалення: 11:17, м. Миколаїв

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

при секретарі Черкасовій Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року по справі за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро Шлях" до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 28.01.2020р.№ 1 у певній сумі, №1 повністю, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2020 року ТОВ "Агро Шлях" звернулося до адміністративного суду з позовом до ГУ ДПС у Миколаївській області, у якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення від 28.01.2020 року:

- № 1, в частині яким товариству збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів на 1222132,27 грн. та 305533,07 грн.;

- №1, яким товариству збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ із вироблених в Україні товарів на загальну суму 215361,25 грн., у тому числі за податковим зобов`язанням 172289 грн. та 43072,25 грн. за штрафними (фінансовими санкціями),

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що підставою для винесення оспорюваних ППР є акт перевірки, за висновками якого встановлено, що позивачем у перевіряемий період порушено вимоги податкового законодавства, в результату чого занижено податок на прибуток та ПДВ.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Миколаївській області від 28.01.2020 року:

- №1 у певній сумі, а саме 1222132,27 грн. податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів та штрафних (фінансових) санкцій 305533,07 грн. загалом 1527665,34 грн.;

- №1 повністю.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Миколаївській області на користь позивача витрати в розмірі 26145,40 грн.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням ГУ ДПС у Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року, як таке, що постановлене із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ГУДПС стверджує, що при проведенні перевірки позивача та прийнятті ППР контролюючий орган діяв відповідно до вимог та виключно на підставі законодавства України, на підтвердження чого наводить обставини справи шляхом відтворення частини акту перевірки яким встановлено порушення позивачем вимог ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток та занижено податок на додану вартість.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом встановлено, що на підставі підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 ПК України ГУ ДПС у Миколаївській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Агро Шлях" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 30.06.2019, в тому числі з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за період з 01.11.2016 по 30.06.2019, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи, за період з 01.01.2016 по 30.06.2019, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 20.04.2011 по 30.06.2019 року.

За результатом перевірки складено акт від 27.12.2019 №389/14-29-05-01/37630010, згідно висновків якого встановлені порушення:

- пунктів 44.1, 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті. 134 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 1303220 грн.;

- пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.2 статті 200 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 172289 грн.;

- пункт 201.10 статті 201 ПК України, товариством допущено реєстрацію в Єдиному державному реєстрі податкових накладних/розрахунках коригування із порушенням граничного строку, встановленого чинним законодавством, а саме: із запізненням на 15 і менше календарних днів 3 податкові накладні на суму ПДВ 3769,63 грн.; із запізненням від 61 до 365 календарних днів 1 податкову накладну на суму ПДВ 76,44 грн.;

- підпункт 164.2 пункту 164.2 статті 164, пункт 168.1 статті 168, підпункт 170.9.1 пункту 170.9 статті 170, підпункт "а" 176.2 пункту 176.2 статті 176 ПК України, чим занизило податок на доходи фізичних осіб, що підлягає перерахуванню до бюджету за жовтень 2017 року сумі 504,00 грн.;

- пункт 16 прим.1 Підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, чим занизило військовий збір, що підлягає перерахуванню до бюджету за жовтень 2017 року у сумі 42,00 грн.

Подані товариством заперечення на зазначений акт залишені без задоволення, а висновки за актом перевірки без змін.

На підставі акту перевірки відповідачем було прийнято оскаржувані у даній справі ППР.

Судом встановлено, що підставою для винесення даних повідомлень рішень були висновки перевірки щодо не реальності господарських операцій що призвело до:

- неправомірності віднесення до складу витрат підприємства у сумі 6106386 грн. по контракту №56968914 про надання послуг та виконання робіт від 01.02.2017 року з нерезидентом "DGT Deutsche Getreidetechnologie GmbH" Німеччина;

- завищення витрат по взаємовідносинам з контрагентами постачальниками ТОВ "Лайтен Груп" на суму 466 907 грн., ТОВ "Радіан-Агро" на суму 201207 грн., ТОВ "Н.К.С.-13" на суму 15123,36 грн.

- неправомірності формування податкового кредиту з ТОВ "Лайтен Груп" в сумі 139646 грн., ТОВ "Радіан Агро" в сумі 29618 грн, ТОВ "Н.К.С. -13" в сумі 3025 грн.

Задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи оспорювані ППР, суд першої інстанції дослідив первинні документи дійшов до висновку про реальність господарських операцій.

Надаючи правову оцінку законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з вимогами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України).

Згідно підпункту 134.1.1. пункту 134.1. статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.

Отже, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, платник податків повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Оскільки висновок контролюючого органу про порушення позивачем податкового законодавства базується на доводі про відсутність реального здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, встановлення обставин щодо фактичного здійснення цих операцій є предметом доказування у цій справі.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні врахувати, що відповідно до вимог статті 77 КАС України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податкового кредиту, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які у розумінні абзацу одинадцятого статті 1 цього Закону є документами, які містять відомості про господарську операцію та відповідно до частини другої цієї статті повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської діяльності і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Формально оформлені (складені) первинні документи та/або сплата грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідних товарів (робіт, послуг).

Із висновків акта перевірки та доводів податкового органу вбачається, що порушення TOB "Агро Шлях" в частині правомірності віднесення до складу витрат підприємства у сумі 6106386 грн. за договором із "DGT Deutsche Getreidetechnologie GmbH" по контракту №56968914 про надання послуг та виконання робіт від 01.02.2017 обґрунтовано неможливістю встановити які саме послуги були здійснені по зазначеному контракту №56968914 про надання послуг та виконання робіт від 01.02.2017 року.

Таких висновків податковий орган дійшов, встановивши наступне.

По-перше, в актах зазначена викривлена інформація, що не відповідає дійсності, а саме: в усіх актах наданих послуг до контракту №56968914 зазначено посилання на контракт №56968914 від 16.02.2017, тоді коли дата контракту - 01.02.2017. Тобто, зазначені акти є дефектними та не підлягають відображенню у бухгалтерському обліку підприємства, оскільки для цього відсутні підстави.

По-друге, надані до перевірки TOB "Агро Шлях" документи не підтверджують фактичного проведення презентацій в німецьких компаніях, фактичного проведення переговорів, підписання контрактів, розробку презентаційних матеріалів і пропозицій про співпрацю, доведення інформації і розроблених матеріалів до приватних німецьких компаній, оскільки платником не було надано документів стосовно деталей їх організації та проведення, доказів кількісного складу учасників цих заходів, які при цьому були понесені витрати, який вплив на результати господарської діяльності товариства вони мали, тощо. В наданому до перевірки звіті до контракту №56968914 від 01.02.2017 року відсутні дата складання, та відсутні фактичні матеріали підтверджуючі виконані послуги Звіт складено один, тільки з назвою послуги і переліком німецьких компаній, та стосується виконаних робіт по 3-м актам, які Укладено на протязі 2017-2018 років Наданий звіт та акти є узагальнюючими документами, наведений перелік нерезидентів без зазначення їх місця знаходження, посадових осіб та які заході: було здійснення, відсутні копії розроблених презентаційних матеріалів узгоджених конкретних термінів проведення переговорів.

В зазначеному звіті до контракту наведено перелік нерезидентів, з якими укладено договори на придбання TOB "Агро Шлях" імпортної сільськогосподарської техніки у нерезидентів, при цьому не укладено жодного контракту з резидентами щодо реалізації сільськогосподарської техніки, також збільшення реалізації українським покупцям за період 2017-2019 роки не здійснено, так відповідно до фінансової звітності TOB "Агро Шлях" показник чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) у 2017 році склав 114668,5 тис.грн., у 2018 році - 82083 тис.грн., тобто зменшився на 32585,50 тис. грн. порівняно з попереднім 2017 роком.

Також, в звіті зазначені нерезиденти з якими вже склалися ділові партнерські взаємовідносини, та вже укладено договори, зокрема, з нерезидентами: "Willy Niklas GmbH Apparatebau", Німеччина (контракт від 23.05.2017), " APV-Technische Produkte Gmbh", Австрія (контракт від 10.05.2017), "Jumpа 1971 S.L.", Іспанія (контракт від 29.03.2017).

Відповідно до контракту, звіту до нього та актів наданих послуг, здійснення робіт та послуг направлені на пошук німецьких партнерів для участі в проектах Замовника, але в звіті зазначені нерезиденти інших країн, а саме "APV-Technische Produkte Gmbh" (Австрія), "JUMPA 1971 S.L." (Іспанія), "RM S.p.A." (Італія).

Оцінюючи зовнішньоекономічний контракт №56968914 від 01.02.2017 року, між TOB "Агро Шлях" та "DGT Deutsche Getreidetechnologie GmbH" щодо надання представницьких/агентських послуг на території Європейського Союзу, зокрема здійснення робіт і послуг спрямованих на пошук німецьких партнерів для участі в проектах Замовника, а також пошук партнерів / продавців сільськогосподарської техніки; надання послуг спрямованих на підписання партнерських угод і контрактів на поставку сільськогосподарської техніки, та надані позивачем документи, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанцій щодо підтвердження права позивача на формування показників податкового обліку за господарською операцією "DGT Deutsche Getreidetechnologie GmbH" є такими, що не ґрунтуються на фактичних обставинах, встановлених відповідно до вимог процесуального закону.

Так, надані позивачем документи, в даному випадку, не можуть вважатися достатніми первинними документами, що підтверджують факти виконання представницьких/агентських послуг, оскільки не містять інформації про конкретні об`єми, направлення та терміни, по яким проводились такі послуги, а також критеріїв визначення вартості послуг та, відповідно, необхідності та доцільності використання їх в господарській діяльності (направленість на отримання прибутку, а не завищення валових витрат) і правомірність формування валових витрат.

Таким чином, надані позивачем первинні документи на підтвердження господарської операції з виконання представницьких/агентських послуг не відповідають вимогам діючого законодавства.

Колегія судів не вважає обґрунтованими висновки перевірки щодо неправильно указаної дати укладання контракту, а саме 16.02.2017, водночас зазначає, що відсутність детальної інформації щодо наданих послуг та не підтвердження економічного ефекту за наслідками отриманих від "DGT Deutsche Getreidetechnologie GmbH" послуг свідчить про відсутність здійснення операцій з придбання послуг, зазначених у документах виписаних нерезидентом "DGT Deutsche Getreidetechnologie GmbH" по контракту №56968914 на адресу TOB "Агро Шлях".

Таким чином висновок суду першої інстанції про скасування податкового повідомлення рішення від 28.01.2020 року № 1, в частині яким товариству збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів на 1222132,27 грн. та 305533 грн. штрафних (фінансових) санкцій є помилковим, оскільки витрати на придбання послуг не підтверджені документами які б доводили об`єм проведених робіт, їх реальну вартість, направленість господарських операцій на отримання прибутку в цілому, обґрунтування економічної вигоди від проведених операцій, відповідності та співрозмірності реального і заявленого змісту господарських операції, а також причинного зв`язку між придбанням послуг та отриманням економічної вигоди від цього придбання та ін.. Вищенаведене вказує на невідповідність реального і заявленого змісту господарських операцій, тобто свідчить про їх безтоварність.

Щодо висновків перевірки про завищення TOB "Агро Шлях" витрат по взаємовідносинах з контрагентами-постачальниками: TOB "Лайтен Груп" на загальну суму 466907 грн.; TOB "Н.К.С.-13" на загальну суму 15123,36 грн.; TOB "Радіан-Агро" на загальну суму 201207 грн., слід зазначити наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що між TOB "Лайтен Груп" (Покупець) та TOB "Лайтен Груп" (Постачальник) було укладено Договір поставки №29/03/02 від 29.03.2019 року, предметом, якого була поставка мішків поліпропіленових для будівельного сміття, рекламні каталоги, стойки-стенди для товарів.

На підставі видаткових накладних №208 від 29.03.2018 №180 від 29.03.2019, №181 від 29.03.2019, №182 від 29.03.2019 ТОВ "Лайтен Груп" поставило Позивачу обумовлений товар походження якого підтверджується вантажно-митними деклараціями.

Податковим органом в Акті перевірки було зроблено висновки про відсутність здійснення операції щодо придбання товару за Договором поставки №29/03/02 від 29.03.2019 року та не підтвердження їх належними документами, такі припущення зроблені на основі: по-перше відсутності товарно-транспортних накладних, по-друге відсутності сертифікатів відповідності та неналежністю ТОВ "Лайтен Груп" до суб`єктів сфери матеріального виробництва і економічної діяльності з постачання товарів, у зв`язку із відсутністю трудових та матеріальних ресурсів.

Також, між ТОВ "Лайтен Груп" (Покупець) та ТОВ "Н.К.С.-13" (Постачальник) було укладено Договір поставки №01/08/18-1 від 01.08.2018 року, предметом якого була поставка автомобільних шин різних діаметрів.

На підставі видаткових накладних №170 від 10.08.2018, №158 від 03.08.2018, №РH-0000112 від 31.05.2018, №182 від 29.03.2019 ТОВ "Н.К.С.-13" поставило позивачу обумовлений товар якість якого підтверджується сертифікатами відповідності/свідоцтвами про визнання.

Висновок про відсутність здійснення операції щодо придбання товару за Договором поставки №01/08/18-1 від 01.08.2018 року та не підтвердження їх належними документами, зроблені податковим органом на основі: по-перше не встановлено документального відрядження керівника до м. Харкова для укладання договору та не зазначено відповідальних осіб на отримання товару, по-друге відсутності сертифікатів відповідності та неналежністю ТОВ "H.K.C.-13" до суб`єктів сфери матеріального виробництва і економічної діяльності з постачання товарів, у зв`язку із відсутністю трудових та матеріальних ресурсів та відсутністю за місцезнаходженням.

Позивачем було надано докази використання товарів, а саме Шина 235/75 R15 ВС-56 Л Нд Сер. S 105 3.1с Україна в кількості 4 шт. були використані на потреби підприємства та встановлені 10.08.2018 на автомобіль Renault Logan Van НОМЕР_1 .

Шина 175/70 R13 ВС-48 придбані в кількості 11шт. були продані 14.08.2018 4шт (ТОВ "Сантагро" код за видаткова накладна №711 від 14.08.2018 копія додається) залишок обліковується на складі в кількості 7 шт.

Шина 215/55 R17 94V Premiorri Solazo S Plus в кількості 4 шт. були продані 06.06.2018р. (ТОВ "Сантагро" код за видаткова накладна №470 від 06.06.2018р копія додається.

Також встановлено, ТОВ "Радіан-Агро" постачало ТОВ "Агро Шлях" системи контролю посівного комплексу "Скіф-19" (датчики ДПП-А, хомути і кабелі, що є додатковими елементами для моннтажу систем контролю), виробництва ВАТ "Завод "Радіан", РФ, 356300, Ставропольський край, с. Олександрівське, Промисловий проїзд, 2, що використовуються Позивачем для монтажу на сільськогосподарській техніці, яка продається кінцевим покупцям.

На підставі видаткових накладних №РН-0000006 від 14.09.2018, №РН-0000004 від 6.04.2017, №РН-0000002 від 13.03.2017, №РН-0000001 від 26.02.2016 ТОВ "Радіан-Агро" поставило позивачу обумовлений товар якість якого підтверджується сертифікатами відповідності/свідоцтвами про визнання.

Висновки про відсутність здійснення операції щодо придбання товару в ТОВ "Радіан-Агро" та не підтвердження їх належними документами зроблені податковим органом на відсутності сертифікатів відповідності, та неналежністю ТОВ "Радіан-Агро" до суб`єктів сфери матеріального виробництва і економічної діяльності з постачання товарів, у зв`язку із відсутністю трудових та матеріальних ресурсів та відсутністю місцезнаходженням.

Оцінивши наявні в матеріалах справи копії первинних документів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначені документи не мають дефекту форми, змісту або походження, котрі в силу частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", розділу 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, повністю відповідають вимогам пунктів 201.1 та 201.7 статті 201 ПК України, підтверджують фактичне виконання фінансово-господарських операцій позивача з контрагентами, та відповідно, спростовують висновок контролюючого органу щодо відсутності реальності поставки товарів (виконання робіт, надання послуг).

Колегія суддів відхиляє посилання апеляційної скарги на відсутність у позивача товарно-транспортних накладних по правовідносинах з контрагентами, оскільки відсутність транспортних документів на перевезення товарно-матеріальних цінностей з наслідками формування бази оподаткування податком на прибуток та додану вартість не є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами купівлі - продажу чи поставки, вони є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення, а отже відсутність у позивача товарно-транспортних накладних не може бути самостійним доказом безтоварності господарських операцій проведених з контрагентами, натомість факт передання товару позивачеві та, відповідно, набуття права власності на нього, підтверджується видатковими накладними, які наявні в матеріалах справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року №818/118/15.

Також колегія суддів вважає необґрунтованими посилання скаржника на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання, а також податкову інформацію надану іншими контролюючими органами, оскільки остання носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Стосовно доводів апелянта про ненадання сертифікатів якості та сертифікатів відповідності, колегія суддів відмічає, що зазначені сертифікати не є первинними документами, на підставі яких здійснюється облік товарно-матеріальних цінностей, а отже не повинні зберігатися на підприємстві і надаватися при проведенні перевірок з питань дотримання вимог податкового законодавства. При цьому, відсутність певних документів у платника податків, як-то: сертифікати якості, не може бути беззаперечним доказом відсутності реального характеру поставки, тоді як інші докази, оцінені судом у судовому процесі підтверджують фактичне виконання поставки, а контролюючим органом не надано достовірних доказів на спростування цих фактів. Ненадання таких документів не позбавляє платника права на формування показників податкової звітності, за умови наявності інших первинних документів, які спростовують факт безтоварності господарських операцій.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05 листопада 2019 року у справі №804/9145/16, від 06 лютого 2020 року у справі №815/2770/15.

Враховуючи, що, висновків перевірки про завищення TOB "Агро Шлях" витрат по взаємовідносинах з контрагентами-постачальниками: TOB "Лайтен Груп" на загальну суму 466907 грн.; TOB "Н.К.С.-13" на загальну суму 15123,36 грн.; TOB "Радіан-Агро" на загальну суму 201207 грн. є недоведеними, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про скасування податкового повідомлення рішення від 28.01.2020 року № 1, в частині яким товариству збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів на суму 122 982,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 30 745,50 грн.

Враховуючи, що висновки перевірки про безпідставне відображення позивачем в складі податкового кредиту ПДВ по контрагентам TOB "Лайтен Груп", TOB "Н.К.С.-13", TOB "Радіан-Агро" ґрунтується на доводах податкового органу про не підтвердження первинними документами даних податкового обліку і звітності, що визнані судом помилковими, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування податкового повідомлення рішення від 28.01.2020 року №1.

Ураховуючи те, що висновки суду першої інстанції не повністю відповідають обставинам справи і що судом порушено норми матеріального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до статті 317 КАС України, частково скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення у відповідній частині.

У відповідності до частини шостої статті 139 КАС України, суд апеляційної інстанції змінює розподіл судових витрат з урахуванням суми задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року скасувати в частині визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Миколаївській області від 28.01.2020 року №1 у певній сумі, а саме 1 222 132,27 грн. податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів та штрафних (фінансових) санкцій 305 533,07 грн. загалом 1527665,34 грн.

В цій частині ухвалити нове судове рішення, яким податкове повідомлення рішення від 28.01.2020 року №1 скасувати на суму 153 727,50 грн., з яких 122 982,00 грн. податку на прибуток та 30 745,50 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 липня 2020 року залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Шлях" (вул. Одеське шосе, 69 А ) судові витрати в розмірі 5 536,33 грн. ( п`ять тисяч п`ятсот тридцять шість гривень) 33 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 23 жовтня 2020 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова