Справа № 234/10868/20
Суддя: Данелюк О. М.
Дата ухвалення: 2020-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/234/159/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Данелюк О.М.

за участю секретаря судового засідання - Антоненко О.В.

представника позивача - Ващенка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Краматорську Донецької області адміністративну справу № 234/10868/20 за позовом

ОСОБА_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до

лейтенанта поліції УПП в Харківській області Павлюка Максима Петровича, місцезнаходження: Харківська область, м. Харків, вул. Шевченка, 315-А,

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

Обставини справи.

29.07.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до лейтенанта поліції УПП в Харківській області Павлюка Максима Петровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свою позовну заяву мотивує тим, що 24.07.2020 року відповідачем у справі, винесено постанову серії ЕАМ №2868943 за ст.122 ч.1 КУпАП, в якій зазначено, що він о 14:06 годині, керуючи автомобілем «Toyota Corolla», державний номер « НОМЕР_1 », у населеному пункті автодорога м03, 450 км, Харківська область, перевищив встановлені обмеження руху більше як на 26км/год, чим скоїв правопорушення передбачене частиною ч.1 ст.122 КУпАП. Вважає, що зазначене поліцейським в постанові порушення є лише його припущеннями, постанова є незаконною та підлягає скасуванню з таких підстав. Так, під час складання відповідачем протоколу він неодноразово наполягав на тому, що не порушував ПДР, та пропонував відповідачу надати йому належні докази адміністративного правопорушення, але відповідач відмовив. Зазначає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, а саме: в постанові не зазначено місце скоєння правопорушення. З відеозапису та фотокопій з приладу TRU CAM не вбачається, що його автомобіль рухався за швидкістю 76 км/год в населеному пункті, оскільки не зафіксовано ані будь-яких дорожніх знаків, у зв`язку з чим, зазначені відеозапис та фотокопії не можуть бути належними доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення. Тому, вважає, що єдиним доказом вчинення ним адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, проте, зазначена постанова є предметом оскарження, а тому не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові. Також зазначив, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності. Зважаючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували наявність його вини у вчиненому адміністративному правопорушенні, за викладених в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення обставин, враховуючи те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь, вважає, що винесена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є неправомірною та підлягає скасуванню. Просить скасувати вищезазначену постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.1 КУпАП у виді штрафу в сумі 255грн. Крім того, просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 4 000 грн., які складаються з витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 30.07.2020 року позов залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою сулу від 04.09.2020 року провадження по справі відкрито.

02.10.2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позову з наступних підстав, зазначивши, що 24.07.2020 року приблизно о 14-06 годині на 450 км автодороги М-03 «Київ-Харків-Довжанський» за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000755) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу Toyota Corolla, номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 76 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 26км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України. Після цього було подано сигнал про зупинку транспортному засобу на підставі ст.35 ЗУ "Про Національну поліцію", він підійшов до транспортного засобу, належним чином представився, пояснив суть правопорушення та продемонстрував відеозапис, здійснений лазерним вимірювачем швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000755). Після чого почав розгляд справи та позивачу було роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Позивач надав письмові пояснення. Вважає, що постанова винесена відповідно до вимог чинного законодавства. Що стосується доказів вчинення правопорушення, зазначає, що основною та обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є противоправне діяння, факт якого підтверджено фото та відеозаписом з приладу TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000755). Прилад TruCam правомірно використовується працівниками поліції для забезпечення контролю за дотриманням швидкісних обмежень в межах населених пунктів. Під час дослідження медіафайлів було встановлено, що на відеозаписі оптичний приціл чітко вказує на транспортний засіб Toyota Corolla, номерний знак НОМЕР_1 . Швидкість руху цього автомобіля в межах смт Манченки Харківської області становила 76 км/год. Щодо правомірності притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності зазначено, що адміністративна справа відповідно до положень КУпАП розглядалась на місці скоєння правопорушення. Помилкове не зазначення місця скоєння правопорушення не може спростувати факт вчинення правопорушення. Щодо витрат на професійну правову допомогу, вважає, що позовні вимоги в частині стягнення 4000 грн.в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу не є спів мірними зі складністю даної справи. Просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Представник позивача Ващенко О.В. підтримав позовні вимоги та в судовому засіданні надав пояснення аналогічні тим, що зазначені в позовній заяві. Також, стосовно наданого відповідачем відзиву на позовну заяву, представник позивача додатково пояснив, що вважає факт порушення позивачем правил дорожнього руху не доведеним з наступних причин. Так, щодо відповідності наданих доказів вимогам КАС України вказує, що у своєму відзиві відповідач додає роздруківку файлу з лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів ТruСАМ, й по суті останній подає паперову копію електронного доказу, процедура подання яких регулюється ст.99 КАС України, але паперова копія не засвідчена будь-яким чином, а тому не відповідає вимогам ст.99 КАС України і до матеріалів справи не додано і електронної копії такого доказу. Щодо доказів керування позивачем автомобілем Toyota Corolla зазначив, що з наданої копії фото автомобіля не видно, особу, яка перебувала за кермом даного транспортного засобу. Таким чином, вважає, що факт правопорушення не підтверджений належними та допустимими доказами. Щодо доказів керування автомобілем у зоні дії знаку 3.29. та у межах населеного пункту пояснив, що зі змісту наданих відповідачем доказів неможливо встановити, що автомобіль, яким керував позивач, здійснював рух автомобільною дорогою саме у межах дії дорожнього знаку 3.29, яким встановлено обмеження швидкості 50км/год. Не містять матеріали справи й підтвердження того, що позивач керував з перевищеною швидкістю у населеному пункті. Крім того, вказує, що відповідач як суб`єкт владних повноважень повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу адміністративного правопорушення в діях позивача, проте доказів того, що позивач перевищив швидкість руху саме в межах населеного пункту, суду не надано. Так, зокрема, відповідачем не надано відповідного відеозапису з приладу TruCam, а також в супереч ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» та Наказу Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 №100 «Про затвердження інструкції про порядок зберігання, видачі, виймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступу до відеозаписів з них» відеозапису з нагрудного відеореєстратора. Окрім того, не надано також і фото дорожніх знаків на місці вчинення правопорушення, з яких би вбачалось, що правопорушення вчинено в межах населеного пункту. Згідно ПДР дорожній знак 5.45 позначає - «Початок населеного пункту». Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах. Знаки 5.45 і 5.46 установлюються на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги. Отже, згідно ПДР знак 5.45 позначає не лише найменування населеного пункту, а й його початок. При цьому, місце встановлення такого знаку співпадає з фактичними межами забудови населеного пункту. Відтак, зона дії знаку 5.45. поширюється на ділянку автодороги від місця його установлення до знаку 5.46. Просив задовольнити позовну заяву.

Відповідач лейтенант поліції УПП в Харківській області Павлюк М.П. в судове засідання не з`явився. Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення, передбачено ст. 245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідальності з законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що 24 липня 2020 року лейтенантом поліції УПП в Харківській області Павлюк М.П., складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №2868943, згідно якої 24 липня 2020 року о 14:06 годині ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Toyota Corolla», державний номер « НОМЕР_1 », у населеному пункті перевищив встановлені обмеження руху більше як на 26км/год, чим скоїв правопорушення передбачене частиною ч.1 ст.122 КУпАП. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості ТruСаm LTІ 20/20, серійний номер ТС000755.

Відповідно до вказаної постанови на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно інформації щодо місць встановлення дорожніх знаків 5.45 «Початок нас ленного пункту» та 5.46 «Кінець населеного пункту», наданої заступником начальника з служби автомобільних доріг у Харківській області від 14.06.2019 року №290/05, на автомобільній дорозі М-03 Київ-Харків-Довжанський (на м. Ростов-на-Дону) до наступних населених пунктів: м. Валки, с. Травневе, смт. Манченки, с. Нестеренки, смт. Коротич. У відповідності до технічної документації на вказану автомобільну дорогу кілометрова прив`язка початку та кінця вищезазначених населених пунктів становить: км424+738 - км466+358.

Лазерний вимірювач швидкості «TRUCAM LTI 20/20» отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 року № UA-MI1-2903-2012.

Відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/17314, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 18.11.2019 року та чинного до 18.11.2020 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TRUCAM LTI 20/20 № ТС000755» є придатним до застосування.

Ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Згідно п. 1.1. ПДР ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год (п. 12.4 Правил дорожнього руху України).

Отже, у населених пунктах організований інтенсивний дорожній рух, що вимагає підвищеної уваги до забезпечення безпеки на проїзній частині, тому в таких місцях на всіх ділянках доріг (крім житлових зон і територій підприємств) встановлено максимально допустиме обмеження швидкості руху в 50 км/год. Дане обмеження встановленої максимальної швидкості руху вводиться знаком 5.45 «Початок населеного пункту» і скасовується знаком 5.46 «Кінець населеного пункту».

Відповідно до п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За правилами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться вмежах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За унормуванням ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, статті 124-1 - 126.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За правилами ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" окреслено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила, ПДР), передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

За унормуванням ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» основними повноваженнями поліції є, зокрема, виявлення та припинення адміністративних правопорушень, а також регулювання дорожнього руху та контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками. Відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

На виконання цих завдань поліція відповідно до ст. 31 цього Закону може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ПДР дорожній знак 5.45 позначає - «Початок населеного пункту». Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах. Знаки 5.45 і 5.46 установлюються на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги. Отже, згідно ПДР знак 5.45 позначає не лише найменування населеного пункту, а й його початок. При цьому, місце встановлення такого знаку співпадає з фактичними межами забудови населеного пункту. Відтак, зона дії знаку 5.45. поширюється на ділянку автодороги від місця його установлення до знаку 5.46.

Поряд з цим, на фотознімку з лазерного вимірювача швидкості руху TRUCAM LTI 20/20 № ТС000755, наданого відповідачем, не зафіксований дорожній знак 5.45 або знак 5.46, тому неможливо встановити - чи рухався позивач у межах населеного пункту, чи ні. Надані відповідачем паперові роздруківки з TRUCAM та копія листа заступника начальника служби автомобільних доріг у Харківській області вказаний факт не доводять.

Докази наявності знаку 5.45 необхідні для визначення законності накладення адміністративного стягнення ще й тому, що ПДР України також передбачений дорожній знак 5.47 - «Початок населеного пункту». Однак він містить і означає найменування і початок забудови населеного пункту, в якому на даній дорозі не діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Крім того, ст. 283 КУпАП та Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06.11.2015 № 1376 передбачено, що постанова про адміністративне правопорушення повинна містити, зокрема: число, місяць, рік, час та місце вчинення адміністративного правопорушення, а також обставини і суть правопорушення, установлені при розгляді матеріалів адміністративної справи. Втім, оскаржувана постанова не містить місця скоєння адміністративного правопорушення. Посилання ж відповідача на помилкове не зазначення місця скоєння адміністративного правопорушення, судом не приймається до уваги, оскільки не можливо визначити чи дійсно перевищення швидкості руху відбулося саме в населеному пункті, чи поза межами такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, незважаючи на зазначені приписи, відповідачем на надано доказів, які б спростовували наведені позивачем твердження про те, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи, що відповідач не надав суду переконливих доказів правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд вважає, що постанова ЕАМ №2868943 від 24.07.2020 року підлягає скасуванню як неправомірна, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Вимоги, пов`язані з понесенням витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн не підлягає задоволенню огляду на наступне.

Статтею 132 КАСУ України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи.

До витрат пов`язаних з розглядом справи належить витрати: на професійну правничу допомогу;

Згідно положень частин 1-4 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами, за винятком суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Правова допомога може складатися у тому числі з надання консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, підготовки процесуальних документів.

Згідно положень статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається із матеріалів справи, адвокатом Ващенко О.В. було складено позовну заяву позивачу, перед цим було проведено аналіз матеріалів справи.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до позовної заяви заявником були додані: ордер серії ДН №073018 від 16.03.2020 року, згідно якого адвокат Ващенко О.В. надає ОСОБА_1 правову допомогу, акт виконаних робіт, згідно якого оплата правової допомоги здійснюється виходячи з правового аналізу матеріалів справи та складання позовної заяви.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, витрати позивача на правову допомогу у розмірі 4000 грн. недоведені, а їх обсяг не є співмірним зі складністю справи і ціною позову, а також з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, часом на них затраченим, тому в цій частині позову, суд вважає за необхідне відмовити.

Керуючись ст.ст.2, 8, 9, 72-77, 90, 134, 139, 241- 246, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до лейтенанта поліції УПП в Харківській області Павлюка Максима Петровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАМ №2868943 від 24.07.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 грн., справу про адміністративне правопорушення закрити.

У задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду через Краматорський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Краматорського

міського суду О. М. Данелюк