Справа № 600/924/20-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 р. м. Чернівці Справа № 600/924/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державної податкової служби у Чернівецькій області про визнання протиправною відмови та про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 при призначенні пенсії за віком до страхового стажу періодів з 06.12.1993 р. по 01.04.2003 р. та з 01.04.2003 р. по 29.03.2020 р., відповідно до довідки ДПС; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням страхового стажу з 06.12.1993 р. по 01.04.2003 р. та з 01.04.2003 р. по 29.03.2020 р., відповідно до довідки ДПС.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідачем безпідставно не зараховано до його страхового стажу період зайняття підприємницькою діяльністю з 06.12.1993 р. по 01.04.2003 р. та з 01.04.2003 р. по 29.03.2020 року. Позивач стверджує, що за весь час зайняття підприємницькою діяльністю сплачував єдиний податок та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а тому вказаний період підлягає безумовному зарахуванню до його страхового стажу.

З вказаних підстав позивач просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у відзиві на позов зазначає, що згідно документів електронної пенсійної справи позивач з 06.12.1993 р. по 31.03.2003 р. здійснював діяльність на загальній системі оподаткування та з 01.04.2003 р. здійснює діяльність на спрощеній системі оподаткування. Відповідач вказав про відсутність інформації щодо сплати страхових внесків позивачем за період з 06.12.1993 р. по 31.03.2003 року. Також відповідач вказує на відсутність інформації про подання позивачем звітності за формою «Індивідуальні відомості про застраховану особу (ІНДАНІ-СПД)» до Пенсійного фонду України за період здійснення підприємницької діяльності з 2003 р. по 2007 роки. Відповідач зазначив, що відомості, які були подані застрахованою особою з 2010 р. по 2017 р. та за період з 2018 р. по 2020 р. відповідають інформації ГУ ДПС у Чернівецькій області. Також, згідно картки особового рахунку позивача в ЦС ОССВ ІКІС ПФУ станом на 15.07.2020 р. відображається заборгованість по сплаті єдиного внеску в сумі 6678,18 грн, яка утворилась за період з липня 2018 року. Відповідач стверджує, що після погашення заборгованості відображатиметься інформація щодо сплати страхових внесків, а вказаний період буде зараховано до страхового стажу позивача.

З вказаних підстав відповідач вказав про відсутність обставин для задоволення позовних вимог.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державної податкової служби у Чернівецькій області в письмових поясненнях вказало, що позивач перебуває на обліку в податковому органі як платник єдиного внеску з 09.04.2003 року. Крім того, третя особа вказала про сплату позивачем єдиного внеску з 2013-2020 р. на загальну суму 47487,94 гривень.

Рух справи у суді

06.07.2020 р. ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи на 23 липня 2020 року.

В судове засідання з`явились позивач та представник відповідача. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи. Під час судового засідання позивач звернувся до суду з усним клопотанням про оголошення перерви в судовому засіданні для надання можливості ознайомитись з матеріалами справи. З вказаних підстав, в судовому засіданні оголошено перерву до 10.08.2020 року.

В судове засідання 10.08.2020 р. з`явився позивач. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду клопотання по відкладення розгляду справи. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи. Суд визнав причини неявки представників відповідача та третьої особи не поважними та вирішив продовжити розгляд справи. За результатами розгляду справи, на підставі заяви позивача, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Згідно довідки Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 08.05.2020 р. зазначено, що ОСОБА_1 з 06.12.1993 р. по 31.03.2003 р. здійснював діяльність на загальній системі оподаткування, з 01.04.2003 р. по 31.12.2005 р. здійснював діяльність на спрощеній системі оподаткування шляхом отримання свідоцтва платника єдиного податку та сплачував податок. З 01.01.2006 р. по 31.03.2006 р. позивач здійснював діяльність на загальній системі оподаткування. З 01.04.2006 р. здійснює діяльність на спрощеній системі оподаткування та сплачує єдиний податок. (а.с. 10).

До матеріалів справи додано копію трудової книжки ОСОБА_1 із періодами роботи до 11.06.1993 р., копії дипломів на підтвердження проходження навчання у Новоселицькому медичному училищі з 1975 по 1979 р., у Харківському юридичному інституті ім. Дзержинського з 1981-1985 р., проходження військової служби з 31.05.1979 р. по 15.05.1981 р. згідно військового квитка ВХ№135578. (а.с. 18-35).

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 09.04.2003 року. (а.с. 36, 38-40).

Позивач перебуває на обліку в податковому органі як платник єдиного внеску з 09.04.2003 р., що підтверджується інформацією наданою з облікових відомостей Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області. (а.с. 108-110).

Відповідно до свідоцтва платника єдиного податку Серія Б №540570 від 31.05.2012 р. фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з 01.01.2012 р. перейшов на спрощену систему оподаткування. (а.с. 37).

Позивачем надано до матеріалів справи банківські виписки щодо сплати страхових внесків у період з 1998 р. по 2002 р. (а.с. 41-62).

Також до матеріалів справи додано звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2013 р. - 2020 р. та квитанції сплачених сум єдиного внеску у 2018-2020 роках. (а.с. 63-93, 120-127).

Згідно інформації Новоселицького управління Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 15.07.2020 р. №1117/вн/24-13-53-07 позивачем сплачено збору на загальнообов`язкове соціальне страхування з 01.10.2013 р. по 29.03.2020 р. в сумі 47487,94 гривень. (а.с. 119).

Матеріали справи містять інформацію з облікової картки платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з 31.12.2012 р. - 31.03.2020 р., в якій вказано про наявну заборгованість зі сплати єдиного внеску станом на 31.03.2020 р. в сумі 6678,20 гривень. (а.с. 128-141).

Відповідно до наданої відповідачем інформації ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та Виплати Пенсії розраховано страховий стаж позивача, який складає 27 років 11 місяці 1 днів. До страхового стажу не включено періоди з 11.06.1993 р. по 01.04.2003 р., з 31.12.2003 р. по 01.10.2004 р., з 31.12.2004 р. по 01.02.2005 р., з 28.02.2005 р. по 01.09.2007 р., з 15.10.2007 р. по 01.01.2008 р., з 31.12.2017 р. по 01.06.2019 р. (а.с. 143-147)

Матеріали справи містять відомості з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо ОСОБА_1 за періоди 2004-2020 років. (а.с. 172-175).

Мотивувальна частина

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується будь-яка робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003 року періоди трудової діяльності і інші періоди, які враховувалися в стаж роботи для призначення пенсії до вступу у силу даного Закону, зараховуються в страховий стаж в порядку і на умовах, передбачених раніше діючим законодавством.

Згідно п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 р. № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення (перерахунку) пенсії додаються документи про стаж, які визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до Порядку №637 час роботи осіб, що займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності і, на виключно їх праці, за період до 1 травня 1993 р. зараховується в трудовий стаж за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності по загальній системі оподаткування до 01.07.2000 року зараховується в страховий стаж за умови надання документів про сплату страхових внесків.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності з 01.07.2000 року підтверджується даними персоніфікованого обліку.

Закон України від 09.07.2003 р. № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" набув чинності з 1 січня 2004 року. Саме з цієї дати обчислюється не трудовий, а страховий стаж, який підтверджується даними персоніфікованого обліку. Для того, щоб до трудового стажу був зарахований період підприємницької діяльності з 1992 року, необхідно подати до Пенсійного фонду України за місцем реєстрації підприємця дві довідки (до 1 травня 1993 року і з 1 травня 1993 року по 31 грудня 1995 року), згідно встановленої форми (додаток № 1 до постанови КМУ від 12.08.93 р. № 637), при умові, що підприємець за відповідний період сплачував страхові внески.

В довідці вказується тільки період сплати і не відображається розмір сплачених внесків. Якщо в архіві Пенсійного фонду відсутні дані про сплату підприємцем страхових внесків, цей період не може бути врахований при обчисленні пенсії.

У відповідності до довідки Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 08.05.2020 р. зазначено, що ОСОБА_1 з 06.12.1993 р. по 31.03.2003 р. здійснював діяльність на загальній системі оподаткування.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Аналогічне визначення поняття "страховий стаж" міститься і в абз.1 ч.1 ст.24 Закону № 1058-IV, а саме: страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Статтею 21 Закону № 1058-IV врегульовані питання персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 21 Закону № 1058-IV передбачено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону № 1058-IV на кожну застраховану особу відкривається персональна облікова картка, в якій використовується реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки та офіційно повідомили про це відповідний орган доходів і зборів і мають відмітку в паспорті).

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 21 Закону № 1058-IV персональна облікова картка застрахованої особи повинна містити такі відомості: частина персональної облікової картки, яка відображає страховий стаж, заробітну плату (дохід) та розмір сплачених страхових внесків: ідентифікаційний номер страхувальника; рік, за який внесено відомості; розмір страхового внеску до Пенсійного фонду за відповідний місяць; сума сплачених страхових внесків до Пенсійного фонду за відповідний місяць; страховий стаж; ознака особливих умов праці, які дають право на пільги в пенсійному забезпеченні; сума заробітної плати (грошового забезпечення, доходу), з якої сплачено страхові внески за відповідний місяць; сума доходу (прибутку) осіб, які провадять підприємницьку діяльність і обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону № 1058-IV відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для: підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; обчислення страхових внесків; визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом; визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом; надання застрахованій особі на її вимогу або у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування"; надання страховим організаціям, що здійснюють страхування довічних пенсій; надання аудитору, який відповідно до цього Закону здійснює аудит Накопичувального фонду; обміну інформацією з централізованим банком даних з проблем інвалідності.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

З вказаного вбачається, що для зарахування періоду роботи до страхового стажу необхідною та обов`язковою умовою є сплата страхових внесків за вказаний період.

Тобто, обчислення страхового стажу провадиться на підставі даних системи персоніфікованого обліку, що містить помісячні відомості про сплату (або несплату) страхових внесків.

У системному взаємозв`язку наведені законодавчі положення покликані реалізувати один із найголовніших принципів пенсійного забезпечення України - його здійснення на засадах страхування. Вказаний принцип закріплено у абз. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 1058-IV, за якою: загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється, зокрема, за принципом обов`язковості страхування осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) та інших підставах, передбачених законодавством, а також осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб підприємців.

Судом встановлено, що згідно наданих суду банківських виписок позивач у період 1998 р. по 2002 р., перебуваючи на загальній системі оподаткування, сплачував страхові внески. Крім того, у довідці Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 08.05.2020 р. за період здійснення позивачем підприємницької діяльності з 06.12.1993 р. по 31.03.2003 р. вказано суми валового доходу, суми витрат та суми чистого доходу.

Частиною 2 ст.46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до ст. 106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство - страхувальник, в якому працює позивач, так як саме воно нараховує страхові внески із заробітної плати застрахованої особи.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідачем не надано суду підтверджень застосування до позивача фінансових санкцій за не сплату або не своєчасну сплату страхових внесків у спірних періодах, що свідчить про безпідставність висновків про несплату позивачем страхових внесків у період з 06.12.1993 р. по 31.03.2003 р., а надані суду банківські квитанції доводять зворотнє.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач при обчислені страхового стажу позивача не врахував обставини здійснення позивачем з 06.12.1993 р. по 31.03.2003 р. діяльності на загальній системі оподаткування та наявність банківських виписок сплачених страхових внесків позивачем у період 1998 - 2002 років.

На підставі вказаного, беручи до уваги наявність банківських виписок сплачених страхових внесків позивачем у період 1998 р.- 2002 р., суд дійшов висновку про наявність підстав для зарахування вказаного періоду до страхового стажу позивача.

При цьому, обов`язок щодо доведення сплати або несплати сум страхових внесків позивачем з 06.12.1993 р. по 01.01.1998 р., з 01.01.2003 р. по 31.03.2003 р. та повноваження щодо зарахування вказаних періодів здійснення підприємницької діяльності до страхового стажу покладено на пенсійний орган.

Також, суд вважає безпідставними твердження відповідача про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду 2000-2007 років здійснення підприємницької діяльності, з підстав відсутньої інформації про подання звітності за формою «Індивідуальні відомості про застраховану особу (ІНДАНІ-СПД)» до Пенсійного фонду України.

Суд наголошує, що відсутність інформації про подання звітності до пенсійного органу не може слугувати підставою для позбавлення позивача права на зарахування до страхового стажу спірного періоду, а може бути підставою для застосування, зокрема, адміністративних санкцій.

При цьому, відповідач не заперечує, що згідно наданої інформації Головного управління ДПС у Чернівецькій області ОСОБА_1 сплачував щомісячно єдиний податок: з 01.04.2003 р. по 31.12.2003 р. в сумі 120 грн; з 01.01.2004 р. по 31.12.2005 р. в сумі 200 грн; з 01.04 2006 р. по 01.02.2011 р. в сумі 200 грн; з 01.03.2011 р. по 31.12.2011 р. в сумі 86 грн; з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р. в сумі 214,60 грн; з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. в сумі 229,40 грн; з 01.01.2014 р. по 31.12.2015 р. в сумі 243,60 грн; з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р. в сумі 275,60 грн; з 01.01.2017 р. по 31.12.2017 р. в сумі 640 грн; з 01.01.2018 р. по 31.12.2018 р. в сумі 744,60 грн; з 1.01.2019 р. по 31.12.2019 р. в сумі 834,60 грн; з 01.01.2020 р. по 01.04.2020 р. в сумі 944,60 гривень. Також відповідач погодився, що відомості, подані застрахованою особою з 2010 р. по 2020 р. відповідають інформації ГУ ДПС у Чернівецькій області.

Відповідно до вимог п.3 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно інформації з облікової картки платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з 31.12.2012 р. по 31.03.2020 р., вказано про наявну заборгованість зі сплати єдиного внеску станом на 31.03.2020 р. в сумі 6678,20 гривень.

Таким чином, при наявності доказів сплати позивачем страхових внесків, відповідні періоди підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача, з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, які не можуть бути меншими, ніж мінімальний страховий внесок.

На підставі зазначеного судом встановлено, що пенсійний орган під час обрахунку страхового стажу позивача безпідставно не врахував інформацію вказану у довідці Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 08.05.2020 р. та не врахував доказів сплати страхових внесків у період з 1998 року по 2002 рік.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В поданій позовній заяві позивач просить суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 при призначенні пенсії за віком до страхового стажу періодів з 06.12.1993 р. по 01.04.2003 р. та з 01.04.2003 р. по 29.03.2020 р., відповідно до довідки ДПС, однак судом встановлено, що позивач не звертався до пенсійного органу із відповідною заявою про перерахунок пенсії, а звертався із заявою про призначення пенсії.

Однак, під час судового розгляду справи судом встановлена бездіяльність відповідача, яка полягає у безпідставному не врахуванні усіх документів, які дають підстави для зарахування періодів трудової діяльності позивача до його страхового стажу.

Згідно з ч.2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що наявність банківських виписок сплачених страхових внесків позивачем у період 1998 - 2002 років, дають підстави для зарахування вказаного періоду до страхового стажу позивача.

А тому суд, в цій частині позову, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача зарахувати періоди з 01.01.1998 р. - 31.12.2002 р. до страхового стажу позивача.

Щодо решти позовних вимог, суд наголошує, що повноваження щодо проведення перерахунку страхового стажу належать відповідачу.

Відповідно до п.4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з ч. 2 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За результатами судового розгляду справи суд дійшов висновку, що з метою належного захисту прав та інтересів позивача слід позов задовольнити частково та зобов`язати відповідача провести перерахунок страхового стажу ОСОБА_1 з 06.12.1993 р. по 31.12.1997 р., з 01.01.2003 р. по 29.03.2020 р., з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні та провести відповідний перерахунок пенсії.

Судові витрати

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 77, 78, 90, 139, 143, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України ,-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області, яка полягає у незарахуванні періодів підприємницької діяльності з 01.01.1998 р. - 31.12.2002 р. до страхового стажу ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області зарахувати періоди підприємницької діяльності з 01.01.1998 р. по 31.12.2002 р. до страхового стажу ОСОБА_1 .

4. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області, яка полягає у неналежному дослідженні та безпідставному неврахуванні під час призначення пенсії ОСОБА_1 за віком усіх документів, які дають підстави для зарахування періодів здійснення підприємницької діяльності з 06.12.1993 р. по 31.12.1997 р., з 01.01.2003 р. по 29.03.2020 р. до страхового стажу.

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області провести перерахунок страхового стажу ОСОБА_1 з 06.12.1993 р. по 31.12.1997 р., з 01.01.2003 р. по 29.03.2020 р., з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, та провести відповідний перерахунок пенсії.

6. В решті позову відмовити.

7. Стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 420,40 грн згідно платіжної квитанції №0.0..1 від 30.06.2020 року.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення складання.

Найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (площа Центральна, 3, м. Чернівці, 58002, );

третя особа - Головне управління Державної податкової служби у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200-А, м. Чернівці, 58013, ).

Суддя Т.М. Брезіна