Справа № 300/981/20
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2020-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" жовтня 2020 р. справа № 300/981/20
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Григорука О.Б.,
при секретарі Костюк О.С.,
за участю: представника позивача Різника О.Ю., представника відповідача Конопади С.І.,
ВСТАНОВИВ:
Позовні вимоги мотивовані невідповідністю висновків перевірки фактичним обставинам і як наслідок безпідставністю збільшення суми грошового зобов`язання за платежем частина чистого прибутку (доходу) господарських операцій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань) на суму 3402810,00 грн. Вказує, на відсутність у підприємства чистого прибутку (доходу) протягом 2015-2019 років, що підтверджується фінансовими звітами, таким чином відсутня база для нарахування за платежем частина чистого прибутку. Крім цього, позивач зазначає, що підприємство перебуває в процедурі санації і кошти одержані від реалізації майна спрямовуються на погашення вимог кредиторів і не є видом господарської діяльності. Також зазначив, що у податкового органу відсутні повноваження на визначення частини чистого прибутку, що підлягає сплаті до державного бюджету.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.05.2020 позовну заяву залишено без руху. Позивачем у строки встановлені судом усунуто недоліки позовної заяви.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.07.2020 відкрито провадження в даній адміністративній справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.
28.07.2020 позивачем надана відповідь на відзив. Також 01.10.2020 на адресу суду надійшли письмові пояснення позивача та відповідача.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та письмових поясненнях. Зазначив, що позивачем не було вчинено жодних порушень податкового законодавства. Вказав, що за результатами фінансового року позивачем не отримувався прибуток, а тому відсутня база для нарахування за платежем частина чистого прибутку. Просив адміністративний позов задовольнити.
Представник відповідача щодо задоволення позову заперечив з підстав викладених у відзиві на адміністративний позов та письмових поясненнях. Суду пояснив, що порушень норм законодавства під час проведення перевірки позивача та винесення спірного податкового повідомлення-рішення з боку податкового органу не було.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши і оцінивши докази, судом встановлено наступне.
Виробниче підприємство «Західукрзакордоннафтогазбуд» згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстроване як юридична особа 20.12.1993 та перебуває на обліку як платник податків у Головному управлінні ДПС в Івано-Франківській області.
01.04.2020 Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області проведено камеральну перевірку поданого позивачем Розрахунку частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями за 2019 рік. За результатами камеральної перевірки складено акт від 01.04.2020 №563/09-19-55-04/04750761 (а.с. 16-18).
Актом перевірки встановлено, що платником у поданому Фінансовому звіті суб`єкта малого підприємництва за 2019 рік відображено перенесення додаткового капіталу до нерозподіленого прибутку (непокритого) збитку в сумі 4949,5 тисяч гривень та чистий прибуток (збиток) в сумі (-) 1168,6 тисяч гривень.
В розрахунку частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету задекларовано нульові значення чистого прибутку та частини чистого прибутку замість 3780900,00 грн. та 3402810,00 грн. відповідно, на думку перевіряючих мали бути відображені.
Як наслідок податковий орган дійшов висновку про те, що дані перевірки свідчать про заниження суми частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету в розмірі 3402810,00грн.
Позивач вважає протиправними дане податкове повідомлення-рішення, просить суд його скасувати.
При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.
Відповідно до вимог пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
У свою чергу лише дотримання встановлених податковим законодавством умов та порядку проведення перевірок може бути підставою для висновку про законність перевірки. Невиконання процедурних вимог Податкового кодексу України щодо призначення та (або) проведення контрольних заходів призводить до визнання перевірок (незалежно від їх виду) незаконними та відсутності правових наслідків таких.
Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Об`єктом камеральної перевірки є виключно дані, які знаходяться в розпорядженні податкового органу, будь-які інші дані не можуть бути предметом дослідження податковим органом.
У силу приписів пункту 76.1 статті 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
Отже, камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. При цьому будь-якого окремого рішення для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання платником податків податкової звітної документації автоматично є юридичним фактом для перевірки її достовірності. Наведене свідчить про обов`язковий характер камеральної перевірки, яка проводиться у випадку подання платником звітних документів до контролюючого органу. А відтак камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об`єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету. Перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.
Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).
Зважаючи на вимоги наведених норм права, у відповідача відсутні повноваження під час проведення камеральної перевірки досліджувати та встановлювати наявність чистого прибутку (доходу) позивача, і як наслідок визначати частину чистого прибутку підприємства у 2019 році, а такий прибуток (дохід) не може бути встановлено виключно за результатами поданої фінансової звітності, оскільки камеральною перевіркою охоплюються лише показники податкової звітності, у зв`язку з чим перевірка будь-яких інших відомостей перебуває поза межами даної перевірки. Аналіз достовірності сформованих платником показників податкової звітності під час камеральної перевірки не здійснюється.
Водночас своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати платежів та зборів може бути перевірена контролюючим органом у разі здійснення документальних перевірок в порядку, передбаченому статтями 77, 78 Податкового кодексу України.
Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові 06 березня 2019 року у справі №809/911/17.
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як встановлено, оскаржуване податкове повідомлення-рішення було прийнято на підставі висновків акту камеральної перевірки №563/09-19-55-04/04750761 від 01.04.2020 Головного управління ДПС в Івано-Франківській області.
Проте, враховуючи висновки Верховного Суду у справі №809/911/17, у ревізора-інспектора відповідача не було повноважень під час проведення камеральної перевірки досліджувати правомірність визначення та формування показників одержаного чистого доходу підприємства за результатами господарської діяльності у 2019 році, оскільки такі показники можуть бути встановлені на підставі документів бухгалтерсього обліку та первинної документації. При цьому, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на письмові докази та обставини, які свідчать про відсутність одержаного доходу у 2019 році та наявні збитки згідно податкових декларацій з податку на прибуток підприємств (а.с. 32-36) та звітів про фінансові результати за 2015-2019 роки (а.с. 37-43).
Крім цього суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 46 Податкового кодексу України розрахунки (у тому числі розрахунок частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку), які подаються до контролюючих органів відповідно до іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, прирівнюються до податкової декларації.
Згідно з п. 49.19 Податкового кодексу України для платників частини чистого прибутку (доходу) податковими (звітними) періодами є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. При цьому розрахунок частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку складається наростаючим підсумком та подається до контролюючих органів разом з фінансовою звітністю у строки, передбачені п. 49.18.2 Податкового кодексу України (крім платників, визначених пп. 49.18.7).
Пунктом 49.18.6 Податкового кодексу України для платників податку на прибуток (у тому числі платників частини чистого прибутку (доходу) встановлено термін подання для податкової декларації (у тому числі розрахунку частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку), яка розраховується наростаючим підсумком за рік, - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.
Таким чином останнім днем подання розрахунку частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку за 2019 рік є 29 лютого 2020 року.
Позивачем подано такий розрахунок 21.02.2020 у строк встановлений Податковим кодексом України.
Згідно пункту 76.3 Податкового кодексу України камеральна перевірка податкової декларації (до якої згідно ст. 46 Податкового кодексу України прирівняно розрахунок частини чистого прибутку (доходу) або уточнюючого розрахунку) може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.
Таким чином, останнім днем для проведення камеральної перевірки поданого в строки визначені Податковим кодексом України розрахунку частини чистого прибутку (доходу) є 30 березня 2020 року. Натомість відповідачем така перевірка проведена 01 квітня 2020 року, тобто поза межами встановленими нормами Податкового кодексу України.
При цьому, на вказані правовідносини не поширюються норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», щодо продовження термінів проведення камеральних перевірок, оскільки останні стосуються звітних періодів березень-квітень 2020 року.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до частини 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Григорук О.Б.

Рішення складене в повному обсязі 12.10.2020.