Справа № 222/335/20
Суддя: Вайновська О. Є.
Дата ухвалення: 2020-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №222/335/20
Провадження № 2-а/222/11/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року смт. Нікольське

Володарський районний суд Донецької області у складі:

головуючого суді Вайновської О.Є.,

секретаря судового засідання Павлової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до УПП в Донецькій області, в якому, з урахуванням уточнень, просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №517040 від 20.02.2020 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2, 121 ч.6 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу вказаних адміністративних правопорушень.

В обґрунтування позову посилався на те, що 20.02.2020 року він, не порушуючи ПДР України, рухався на автомобілі CITROEN C4, номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Митрополитській в місті Маріуполі. Побачивши, що позаду нього рухається автомобіль патрульної поліції, з власної ініціативи зупинився на узбіччі. З патрульного автомобіля вийшли дві особи, які представились співробітниками патрульної поліції, та повідомили йому, що він нібито проїхав перехрестя вулиць Митрополитської та Леваневського в місті Маріуполі на забороняючий сигнал світлофора. Він заперечив цю обставину, на що йому було повідомлено, що мається відеозапис, на якому зафіксовано, що в той час як автомобіль під керуванням позивача проїхав перехрестя вулиць Митрополитської та Леваневського в місті Маріуполі, рухаючись по вулиці Митрополитській, на світлофорі вказаного перехрестя з боку вулиці Леваневського горіло зелене світло, що означає, що за напрямком його руху, сигнал світлофору був червоний. Незважаючи на його заперечення, 20.02.2020 року на місці зупинки на нього було складено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП за порушення п.8.7.3 (ґ) ПДР, а саме рух на забороняючий сигнал світлофора. Копію постанови йому вручено не було, бо інспектор вимагав поставити підпис в постанові без її вручення. Пізніше, поштою він отримав копію вищевказаної постанови з якої вбачається, що йому інкриміновані й інші порушення - забруднений номерний знак та не увімкнення покажчика сигналу при зупинці. Із винесеною постановою він не згоден, вважає її незаконною, такою, що суперечить положенню ст.283 КУпАП та підлягає скасуванню, бо інкримінованих правопорушень він не скоював, а докази у відповідача відсутні. З огляду на наведені обставини, вважає, що в його діях відсутній склад правопорушень передбачених ч.2 ст.122, ч.6 ст.121 КУпАП.

Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 03.03.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Після виконання вимог ухвали, 24.03.2020 року відкрито провадження у справі за та призначено її розгляд за правилами ст.ст. 268, 286 КАС України. Крім цього, відповідачу роз`яснено, що він праві за три дні до початку судового засідання подати відзив на позов та докази, у разі заперечення позовних вимог, за наявності.

Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 06.04.2020 року задоволено

клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано з УПП в Донецькій області постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 від 20.02.2020 року за ч.2 ст.122 КУпАП разом з додатками (матеріалами).

12.06.2020 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що позовні вимоги сторони позивача є незаконними, безпідставними та необґрунтованими, оскільки останнім не надано суду необхідних належних та допустимих доказів, якими мотивовані обставини викладені в позовній заяві. Також зазначив, що під час патрулювання 20.02.2020 року поліцейським роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Бугаєнком А.Ю. в Центральному районі міста Маріуполя на перехресті вулиць Митрополитської та Леваневського, поблизу будинку №3, приблизно о 13-20 годині було помічено транспортний засіб CITROEN C4, номерний знак НОМЕР_1 , який проїхав регульоване перехрестя на заборонений сигнал світлофора жовтого кольору, який забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів, після чого на підставі ст.35 ЗУ «Про національну поліцію» був зупинений поліцейським. Під час спілкування з поліцейським, водій зазначив, що не порушував правила дорожнього руху, а вказане перехрестя проїхав на зелений миготливий сигнал світлофору. Але з наявного відеозапису з реєстратора, встановленого в службовому автомобілі патрульних поліцейських вбачається порушення водієм п.8.7.3 (ґ) ПДР. Таким чином, позивач, рухаючись по вулиці Митрополитській зі сторони проспекту Будівельників в місті Маріуполі у перпендикулярному відношенні до патрульних, при ввімкненому світлофором жовтому сигналу забороняючого рух, водій не врахував дорожній умов, дорожньої обстановки, безпечної швидкості руху, не зупинився на лінії 1.12. (стоп лінія), перед знаком 5.62 «Місце зупинки» або перед світлофором та проїхав перехрестя доріг, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП (проїзд на заборонний сигнал світлофора). Разом з тим, для більш детального встановлення судом обставин справи, Управлінням було зроблено запит в КП «Маріупольавтодор» для надання інформації щодо режиму роботи світлофорного об`єкту (циклограми) на перехресті доріг вулиць Леваневського та вулиці Митрополитській станом на 20.02.2020 року, з якої можливо дійти висновку, що пояснення позивача, надані під час розгляду справи, що він виїхав на перехрестя доріг на миготливий «зелений» сигнал світлофора, не відповідають дійсності. Також, під час зупинки транспортного засобу та одразу під час початку руху водій не ввімкнув покажчик повороту відповідного напрямку, чим порушив п.9.2 (а) ПДР, а також після зупинки автомобіля позивача, поліцейські помітили сильно забруднений задній номерний знак, що не давало змогу визначити символи з 20 метрів, що зафіксовано на реєстратор, встановлений в службовому автомобілі патрульних поліцейських, що є порушенням п.2.9 (в) ПДР України, за що передбачено відповідальність за ч.6 ст.121 КУпАП. За наслідками розгляду адміністративної справи, дослідивши докази, встановивши факт вчинення водієм адміністративного правопорушення, на останнього на місці, було складено оскаржувану постанову. При цьому при накладенні стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн були враховані положення ст.ст. 33, 284 КУпАП. Позивачу було запропоновано поставити підпис в графі про отримання копії документу, на що останній почав вести себе неадекватно. Копію оскаржуваної постанови було надіслано УПП в Донецькій області ДПП на адресу позивача. Крім цього зазначив, що позивач зазначає, що постанова не містить посилань на докази, зокрема технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення, внаслідок чого начебто допущено порушення ст.283 КУпАП, але дані твердження є безпідставними, оскільки постанова містить відповідні дані. Таким чином враховуючи, що доводи позивача на які він посилається як на підставу задоволення позовних вимог не підтверджені доказами, а факт порушення останнім ПДР України та правомірності дій поліцейського підтверджується відеозаписом, вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, постанова відповідає вимогам закону, є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню. Крім цього відповідачем додано до відзиву оптичний диск з відеозаписом та циклограму роботи світлофорного об`єкту.

Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 17.06.2020 року в клопотанні представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено та

адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху для подання до позовної заяви документу про сплату судового збору з наданням строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

22.06.2020 року представником позивача надано суду заяву про усунення недоліків з оригіналом квитанції про сплату судового збору.

Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 19.10.2020 року в задоволенні клопотання представника відповідача про заміну неналежного відповідача відмовлено.

Позивач у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином через свого представника.

Представник позивача - адвокат Коваленко К.О. до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Наполягала на задоволенні позову.

Представник відповідача УПП в Донецькій області ДПП - Дідур І.І. до судового засідання не з`явився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутність учасників справи.

Дослідивши позовну заяву та надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Так судом встановлено, що 20.02.2020 року, о 13-20 годині поліцейським 2 взводу 1 роти батальйону УПП в Донецькій області Бугаєнком А.Ю. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №517040 від 20.02.2020 року, за якою ОСОБА_1 притягнуто до адмінвідповідальності за ст.ст.122 ч.2, 121 ч.6 КУпАП, за те що він, 20.02.2002 року, о 13-20 годині, в Донецькій області, в місті Маріуполі, по вулиці Леваневського, 3, керуючи транспортним засобом CITROEN C4, номерний знак НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, керував транспортним засобом, номерний знак якого був забруднений, що не давало можливості чітко визначити символи з відстані 20 м, а також при закінченні руху не подав світловий покажчик повороту праворуч, чим порушив вимоги п.п.8.7.3 ( ґ), п.2.9 (в), п.9.2 (а) ПДР України, у виді штрафу в розмірі 425 грн.

До постанови додаються докази: відео Хіомі YiCar DVD-09, п-в-р DMT AH-01020, 010520.

Спірним питанням у справі є правомірність прийняття вищевказаної постанови та накладення на позивача адміністративного штрафу.

Так, за частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Унормуванням статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

За приписами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновків експертів.

Частиною першою статті 73 КАС України обумовлено: належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно статтею 74 КАС України, докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Крім того, частиною другою статті 77 КАС України окреслено, що в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

За приписами статті 31 Закону № 580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, передбачені ч.2 ст.122, ч.6 ст.121 КУпАП.

За умовами "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому у неавтоматичному режимі", що затверджена Наказом МВС від 07.11.2015 року за №1395, у разі виявлення порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, поліцейський одразу виносить постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, без складення протоколу.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на порушника безпосередньо на місці вчинення.

Конституційний суд України в своєму рішенні №5-рп/2015 від 26.05.2015 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зазначив, що в аспекті порушеного у конституційному поданні питання, словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Стаття 283 КУпАП передбачає, що постанова повинна містити найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

За вимогами п.7 розділу VІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції», затвердженою наказом МВС України від 06 листопада 2015 року №1376, посадова особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, відповідно до ст.280 КУпАП зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правомірного вирішення справи.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення, в ній вказані: найменування органу (посадова особа), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; суть адміністративного правопорушення, опис обставин, встановлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення (ч.2 ст.122, ч.6 ст.121 КУпАП); прийняте по справі рішення - застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Підпунктом 8.7.3 (ґ) ПДР визначено, що сигнали світлофора мають такі значення: жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

За пунктом 8.10 ПДР, у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 , якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед

залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Крім того, за підпунктом 9.2 (а) ПДР, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед початком руху і зупинкою.

Відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, передбачена ч.2 ст.122 КУпАП, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підпунктом 2.9 (в) ПДР визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

Керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.6 ст.121 КУпАП).

Відповідно до частини 2 статті 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Згідно пункту 3 статті 14 Закону України «Про національну поліцію», Національна поліція використовує технічні засоби, засоби фото-та відео-фіксації, засоби фіксації звуку підчас документування обставин скоєння злочинів та інших правопорушень, в тому числі й в громадських місцях, а також дій працівників Національної поліції, під час виконання ними покладених на них завдань.

На підтвердження правомірності прийнятого рішення відповідачем надано суду відеозапис Хіомі YiCar DVD-09.

Посилання на цей відеодоказ наявний також у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №517040 від 20.02.2020 року.

Дослідженням відеозапису встановлено, що 20.02.2020 року, о 13-20 годині водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом автомобілем CITROEN C4, номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Митрополитській з боку проспекту Будівельників в місті Маріуполі, після увімкнення сигналу світлофора жовтого кольору, не зупинився перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), а продовжив рух, проїхавши перехрестя з вулицею Леваневського на заборонений жовтий сигнал світлофора (п.п.8.7.3 (ґ)). Крім того, 20.02.2020 року, о 13-20 годині водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом автомобілем CITROEN C4, номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Митрополитській з боку проспекту Будівельників в місті Маріуполі,

номерний знак якого був забруднений, що не давало можливості чітко визначити символи з відстані 20 м (п.2.9 (в)), і при закінченні руху не подав світловий покажчик повороту праворуч (п.9.2.(а), чим порушив вимоги п.п.8.7.3 (ґ), п.2.9 (в), (п.9.2 (а)) ПДР.

Також, на підтвердження порушення водієм ОСОБА_1 п.п.8.7.3 (ґ) ПДР, відповідачем надано циклограму роботи та схеми пофазного роз`їзду світлофорного об`єкту на перехресті вулиць Леваневського та Митрополитської в місті Маріупол , станом на 20.02.2020 року, видану ККП «Маріупольавтодор».

Таким чином, оцінивши надані стороною відповідача, на якого покладено обов`язок доведення правомірності свого рішення, докази з точку зору їх належності, допустимості, суд приходить до висновку, що в своїй сукупності вони підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушень, передбачених ч.2 ст.122, ч.6 ст.121 КУпАП, що полягають у проїзді на заборонений сигнал світлофора, порушенні правил користування попереджувальними сигналами при зміні напрямку руху, керуванні водієм транспортним засобом з забрудненим номерним знаком, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 м, на які посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, за обставин викладених у постанові про накладення адмінстягнення.

Посилання позивача, на те, що наданий відповідачем в якості доказу відеозапис не є належним доказом та не підтверджує вчинення ним адмінправопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП, в частині проїзду на заборонений сигнал світлофора, не ґрунтуються на положеннях ст.40 ЗУ "Про національну поліцію". До того ж, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності містить інформацію про фіксацію правопорушення, про що вказано в її п.8, а отже, суд вважає, відеозаписи належним доказом (в розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України) вчинення позивачем адмінправопорушення.

Також суд звертає увагу, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, інспектором поліції Бугаєнком А.Ю. виконано вимоги ст.ст.276, 278, 279 КУпАП, водію роз`яснені права, передбачені ст.268 КУпАП, вирішені заявлені ним клопотання.

Після виконання вимог ст.280 КУпАП, інспектором Бугаєнком А.Ю. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №517040 від 20.02.2020 року, у виді штрафу в межах санкції статті, з урахуванням особливостей, визначених ст.36 КУпАП.

Вказана постанова, за своїм змістом, відповідає положенням ст.283 КУпАП.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, позивач відмовився від її отримання під власний підпис, у зв`язку з чим постанова про притягнення до адмінвідповідальності була направлена йому поштою.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що 20.02.2020 року, о 13-20 годині мала місце подія за якою ОСОБА_1 , керував транспортним засобом CITROEN C4, номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Митрополитській в місті Маріуполі Донецької області, та проїхав перехрестя з вулице Леваневського, 3 в місті Маріуполі на заборонений жовтий сигнал світлофора, номерний знак керованого ОСОБА_1 транспортного засобу CITROEN C4 був забруднений, що не давало можливості чітко визначити символи з відстані 20 м, а також ОСОБА_1 при закінченні руху не подав світловий покажчик повороту праворуч, чим порушив вимоги п.п.8.7.3 (ґ), п.2.9 (в), п.9.2 (а) ПДР України і це підтверджено належними доказами, а отже діях ОСОБА_1 є склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122 ч.2, 121 ч.6 КУпАП.

Відповідно до положень пункту 1 частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

За таких обставин, встановивши під час розгляду адміністративної справи, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 інспектор

Бугаєнко А.Ю. діяв на підставі та в межах визначених ЗУ "Про національну поліцію" повноважень, з дотриманням норм ст.ст.245, 251, 280 КУпАП, з дотриманням прав особи, яка притягається до адмінвідповідальності, визначених ст.268 КУпАП, винесена ним постанова про накладення адмінстягнення за своїм змістом відповідає ст.283 КУпАП, містить посилання на докази, на підставі яких він дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 події та складу адмінправопорушень, передбачених ст.ст.122 ч.2, 121 ч.6 КУпАП, визначив ОСОБА_1 адмінстягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №517040 від 20.02.2020 року є законною, а отже адміністративний позов слід залишити без задоволення.

Доводи позивача висновків суду не спростовують.

Враховуючи, що позивачу у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, суд відповідно до ст.139 КАС України вважає, що сплачена ним при зверненні до суду сума судового збору в розмірі 420,40 грн відшкодуванню стороною відповідача за рахунок бюджетних асигнувань не підлягає.

Керуючись ст.ст.5, 8, 9, 20, 22, 72, 77, 139, 195, 241-246, 250, 268, 269, 271, 272, 286 КАС України, ст.ст. 1, 7, 222, 251, 278, 280, 283, 288 КУпАП, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя О.Є. Вайновська