Справа № 560/2178/20
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2020-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2178/20
РІШЕННЯ

іменем України

23 жовтня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області про визнання дій, бездіяльності протиправними та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення повного розрахунку при звільненні (невиплати в день виключення зі списків Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області 21.02.2019 премії за лютий 2019 року, грошової компенсації за невикористану частину щорічну основну відпустку за 2019 рік, грошової компенсації за неотримане речове майно, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та грошової компенсації за невикористанні календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2016-2018 роки) та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 22.02.2019 по день фактичного розрахунку 27.03.2020 в розмірі 213397,17 грн.

Ухвалою від 14 серпня 2020 року Хмельницький окружний адміністративний суд визнав причини пропуску строку звернення до суду з вимогами про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не проведення повного розрахунку при звільненні (невиплати в день виключення зі списків Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області 21.02.2019 премії за лютий 2019 року, грошової компенсації за невикористану частину щорічної основної відпустки за 2019 рік, грошової компенсації за неотримане речове майно, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та стягнення з відповідача середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 22.02.2019 по день фактичного розрахунку 27.03.2020 в розмірі 213397,17 грн неповажними. Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не проведення повного розрахунку при звільненні (невиплати в день виключення зі списків Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області 21.02.2019 премії за лютий 2019 року, грошової компенсації за невикористану частину щорічної основної відпустки за 2019 рік, грошової компенсації за неотримане речове майно, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби) та стягнення з відповідача середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 22.02.2019 по день фактичного розрахунку 27.03.2020 в розмірі 213397,17 грн повернув позивачеві.

Ухвалою від 14 серпня 2020 року Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління СБ України у Хмельницькій області про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати в день виключення зі списків Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області 21.02.2019 грошової компенсації за невикористанні календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2016-2018 роки, та стягнення з відповідача середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 22.02.2019 по день фактичного розрахунку - 27.03.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що станом на день видання наказу про виключення зі списків особового складу відповідач не провів повного розрахунку при звільненні з позивачем в частині виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки. Зазначив, що рішенням від 19 грудня 2019 року Хмельницький окружний адміністративний суд визнав протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористанні календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016 - 2018 р.р., виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 21.02.2019. Зобов`язав Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористанні календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 21.02.2019. Вказує, що на виконання рішення суду, 27 березня 2020 року відповідач шляхом зарахування на картковий рахунок виплатив грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій в сумі 17823,89 грн, однак не здійснив нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22 лютого 2019 року по 27 березня 2020 року, чим порушив вимоги Кодексу законів про працю України. Позивач вважаючи бездіяльність Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області щодо не проведення нарахування та виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, протиправною, звернувся до суду з цим позовом.

25.08.2020 позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення повного розрахунку при звільненні та невиплати в день виключення зі списків Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області 21.02.2019 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2018 роки і стягнути з відповідача середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 22.02.2019 по день фактичного розрахунку - 27.03.2020 у розмірі 213397,17 грн.

У поданому відзиві на позов відповідач зазначив, що на момент виключення позивача зі списків особового складу компенсація за невикористані дні додаткової відпустки йому не нараховувалась і не виплачувалась у зв`язку з відсутністю спеціального законодавства та фактичною відсутністю правозастосовчої практики з вказаного питання. Фактичною підставою для звернення з вимогою про виплату виникла у позивача після рішення Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019, яким залишено у силі рішення Верховного Суду від 16.06.2019, у зразковій справі № 620/4218/18, яким визначено, що компенсація за невикористані дні додаткової відпустки учасникам бойових дій, у тому числі за минулі роки, підлягає виплаті військовослужбовцям у рік звільнення з військової служби. На момент проходження позивачем військової служби та на день виключення його зі списків особового складу, тобто на - 21.02.2019, в Управління не було законних підстав для проведення нарахування та виплат компенсації, тому остаточний розрахунок з позивачем був проведений без урахування компенсація за невикористані дні додаткової відпустки учасникам бойових дій. Отже, вини у діях (бездіяльності) Управління з невиплати позивачу компенсації за невикористані дні додаткової відпустки на день його звільнення немає. Відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Вказує, що оскільки, виплата середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є мірою відповідальності роботодавця за несвоєчасний розрахунок з працівником, то перелік випадків, за які така відповідальність застосовується, є вичерпним і не може бути розширений за рішенням суду. Отже, стаття 117 Кодексу законів про працю України не регулюються правовідносини, коли спірним є питання не розміру виплати, а самого права особи на певні виплати при звільненні. У спірних відносинах проблемним питанням була наявність у позивача самого права на виплату при звільненні грошової компенсації за невикористану відпустку. Зазначені обставини свідчать про те, що в день звільнення позивачу не виплачена компенсація за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій, у зв`язку з тим, що за переконанням відповідача позивач не мав законного права на виплату такої компенсації. Вирішення Верховним Судом зразкової справи з аналогічних правовідносин підтверджує їх спірний характер і об`єктивну наявність проблеми з цього питання. Тому, в даному випадку відсутня вина відповідача у невиплаті спірної компенсації в день звільнення. Крім того, вказує, що позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 213397,17 грн що набагато перевищує розмір невиплаченої компенсації за невикористану відпустку. Вважає, що під час обрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку позивач не дотримався принципу співмірності. Просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив таке.

Позивач проходив військову службу в органах СБ України з 14.07.1998 по 21.02.2019.

Згідно з наказом Служби безпеки України №137-ос від 08.02.2019 позивач звільнений з військової служби в СБ України за підпунктом "а" пункту 61 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, підпунктом "б" (за станом здоров`я - непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний до військової служби у воєнний час) пункту 2 частини п`ятої статті 26 закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у запас Служби безпеки України.

Наказом начальника УСБУ у Хмельницькій області № 27-ос "По особовому складу" від 21.02.2019 позивач виключений зі списків особового складу Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області з 21.02.2019.

У зв`язку з неотриманням грошової компенсації за невикористанні календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2018 роки, позивач в листопаді 2019 звернувся до суду з позовом щодо виплати.

Рішенням від 19 грудня 2019 року у справі №560/3465/19 Хмельницький окружний адміністративний суд адміністративний позов позивача задовольнив. Визнав протиправною бездіяльність Управління СБ України у Хмельницькій області щодо ненарахування та невиплати йому грошової компенсації за невикористанні календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2016 - 2018 виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 21.02.2019. Зобов`язав Управління СБ України у Хмельницькій області нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористанні календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2016-2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 21.02.2019. Зазначене рішення набрало законної сили 03 березня 2020 року.

На виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року у справі №560/3465/19 Управління Служби безпеки в Хмельницькій області нарахувало позивачу компенсацію за невикористанні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій в сумі 17823,89 грн та виплатило її 27.03.2020, що підтверджується випискою по картці/рахунку АТКБ "Приватбанк".

Вважаючи протиправною бездіяльність Управління СБУ в Хмельницькій області щодо несвоєчасної виплати при звільненні зі служби компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення середнього заробітку у розмірі 213397,17 грн. за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.02.2019 по день фактичного розрахунку 27.03.2020.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до частини 1 статті 1- 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складаються з цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Разом з тим, цим Законом не передбачена відповідальність за порушення строків розрахунку при звільненні. У той же час такі питання врегульовані КЗпП України.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Тому, до спірних правовідносин підлягають застосуванню відповідні положення КЗпП України. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2020 року по справі №813/356/16.

Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з частиною 2 статті 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під "належними звільненому працівникові сумами" необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Наслідки невиплати працівнику при звільненні всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації передбачені статтею 117 КЗпП України та залежать від наявності вини підприємства, установи, організації, з якими такий працівник перебував у трудових відносинах, і безспірності сум, що підлягають до виплати.

Зокрема, підставою для відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, є невиплата з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір.

Отже, частина перша статті 117 КЗпП України переважно стосується випадків, коли роботодавець за відсутності спору свідомо та умисно не проводить остаточний розрахунок з колишнім працівником.

Водночас, за змістом частини друга статті 117 КЗпП України за наявності спору щодо розміру належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Таким чином, якщо між роботодавцем та колишнім працівником виник спір про розміри належних звільненому працівникові сум, то в тому разі, коли цей спір вирішено на користь працівника, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити відшкодування, зазначене в частині першій статті 117 КЗпП України. Якщо ж спір вирішено частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті.

Зазначені правові висновки щодо застосування статті 117 КЗпП України викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2020 по справі №821/1083/17.

У зазначеній постанові від 26.02.2020 Велика Палата Верховного Суду також вказала, що після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, та виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

За змістом частини першої статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності.

У постанові від 26.06.2019 у справі № 766/9584/18 Велика Палата Верховного Суду сформувала правовий висновок щодо застосування частини 2 статті 117 КЗпП, відповідно до якого, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних з затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку у розмірі 213397,17 грн. за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.02.2019 (день звільнення) по день фактичного розрахунку 27.03.2020 (день фактичного виконання рішення суду від 19.12.2019 у справі №560/3465/19) у відповідності до положень статей 116 - 117 КЗпП та правових позицій Верховного Суду щодо їх застосування, суд враховує таке:

на день звільнення позивача зі служби (22.02.2019) між ним та Управлінням СБУ у Хмельницькій області не існувало спору щодо нарахування та виплати компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, отримавши виплати, нараховані йому при звільнені, позивач не заявив відповідачу про свою незгоду з їх розміром та складовими;

заяву про нарахування і виплату грошової компенсації за невикористану ним у 2016-2018 роках додаткову відпустку як учаснику бойових дій позивач подав 19.08.2019, майже через шість місяців після звільнення;

спір щодо нарахування та виплати компенсації виник після отримання позивачем відповіді Управління СБУ у Хмельницькій області (лист № 72/11/202/5865 від 23.10.2019) з відмовою щодо нарахування та виплати у зв`язку з відсутністю підстав для нарахування компенсації, вважаючи, що додаткова відпустка учаснику бойових дій не належить до категорії щорічних, надається в календарному році та, у разі не використання, не переноситься на наступний календарний рік та, відповідно, не замінюється грошовою компенсацією;

право позивача на отримання грошової компенсації за невикористану ним у 2016-2018 роках додаткову відпустку як учаснику бойових дій, встановлене рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.12.2019 у справі №560/3465/19. Цим рішенням суд зобов`язав Управління СБУ у Хмельницькій області нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористанні календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 21.02.2019;

рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.12.2019 у справі №560/3465/19, яке набрало законної сили 03.03.2020, відповідач добровільно виконав 27.03.2020, нарахувавши та виплативши позивачу компенсацію в розмірі 17823, 89 грн.

Оскільки в день звільнення позивача зі служби відповідач виплатив йому всі нараховані безспірні виплати, належні позивачу на день звільнення, то підстави для застосування судом до Управління СБУ у Хмельницькій області наслідків, передбачених частиною 1 статті 117 КЗпП України, за порушення строків виплати компенсації за невикористанні календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2018 роки з 22.02.2019 (з дня звільнення) відсутні.

Спір щодо виплати зазначеної компенсації, який виник між позивачем та відповідачем через півроку після звільнення позивача, вирішений рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.12.2019 у справі №560/3465/19. Тому, обов`язок Управління СБУ у Хмельницькій області щодо нарахування та виплати позивачу компенсації виник у відповідача 03.03.2020 (після набрання рішенням суду законної сили).

За змістом частини другої статті 117 КЗпП України у разі вирішення спору щодо виплати працівнику сум при звільненні, власник або уповноважений орган зобов`язані нарахувати та виплатити належні такому працівнику суми після набрання рішенням законної сили у строки, передбачені статтею 116 КЗпП.

Враховуючи те, що рішення Хмельницького окружного адміністративного суду , яким вирішений спір щодо виплати позивачу грошової компенсації за невикористанні календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2016-2018, набрало законної сили 03.03.2019, то саме з цієї дати у відповідача виник обов`язок нарахувати та виплатити позивачу за невикористанні календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2018 роки у строки, визначені статтею 116 КЗпП.

Оскільки відповідач виконав рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.12.2019 у справі №560/3465/19 з порушенням строків, передбачених зазначеною нормою КЗпП, то, відповідно, повинен сплатити позивачу зазначене в статті 117 КЗпП відшкодування в розмірі середньомісячної заробітної плати за період з дати набрання законної сили рішенням, яким присуджена виплата компенсації (з 03.03.2020), до дати його фактичного виконання (27.03.2020).

Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не врегульований порядок обчислення середньої заробітної плати за час порушення строків розрахунку. Тому, для його визначення суд керується загальними нормами трудового законодавства.

За змістом статті 27 Закону України "Про оплату праці" середній заробіток працівника визначається за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України.

Відповідно до підпункту л) пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 ( далі - Порядок №100) цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

Положеннями абзацу 3 пункту 2 Порядку №100 передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Згідно з пунктом 5 Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до абзацу 1 пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Оскільки законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядком №100 не передбачене інше, то розмір середнього заробітку позивача для цілей статті 117 КЗпП визначається з урахуванням кількості робочих (а не календарних) днів у відповідному розрахунковому періоді.

Відповідно до довідки Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області від 12.09.2019 №72/6-106/103 за два повних місяці перед звільненням грошове забезпечення позивача у грудні 2018 та у січні 2019 склало по 16 332,04 грн. Загальна кількість робочих днів за цей період 41 ( у грудні 2018 - 20 днів, у січні 2019 - 21день).

Таким чином, середня заробітна плата, обчислена у відповідності до пункту 8 Порядку №100 складає 796,68 грн. (32662,08 грн : 41 робочий день = 796,68 грн).

Затримка розрахунку (виплати компенсації за невикористанні календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2016-2018 на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.12.2019 у справі №560/3465/19) становить 24 робочих дні (період з 03.03.2020 до 27.03.2020).

Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку складає 19120,32 грн. (середня заробітна плата 796,68 грн. х 24 робочих дні).

У постанові від 18.03.2020 по справі № 711/4010/13-ц Велика Палата Верховного Суду, сформувала правовий висновок, відповідно до якого з урахуванням конкретних обставин суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України.

У постанові від 26 червня 2019 року по справі № 761/9584/15-ц Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків.

У пункті 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року по справі №761/9584/15-ц викладено правову позицію, відповідно до якої з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, суд може зменшити розмір відшкодування.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року N 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" у разі непроведення розрахунку у зв`язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Визначаючи розмір відшкодування за час затримки відповідачем виплати компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій, суд враховує, що апеляційна скарга відповідача на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.12.2019 у справі №560/3465/19 розглянута Сьомим апеляційним адміністративним судом в порядку письмового провадження. Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2020, якою залишене без змін рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.12.2019, відповідач отримав 16.02.2020, що підтверджується інформацією з ДСС. Нарахування та виплату позивачу суми компенсації на виконання рішення суду відповідач здійснив 27.03.2020 (а 9 робочий день після отримання постанови Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2020).

Тому, з урахуванням зазначених обставин, суд вважає, що відповідач зобов`язаний сплатити позивачу передбачене частиною 2 статті 117 КЗпП відшкодування в розмірі середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок за період з 16.03.2020 по 27.03.2020 (10 робочих днів).

Враховуючи розмір невиплаченої компенсації при звільненні та обставини, які впливають на затримку розрахунку, суд дійшов висновку, що заявлена до стягнення у цій справі сума середнього заробітку є очевидно неспівмірною із встановленим розміром заборгованості з виплати грошової компенсації.

Таким чином, з врахуванням принципу справедливості та співмірності, суд вважає, що середній заробіток за час затримки розрахунку має бути виплачений позивачу у розмірі 7966,80 грн (середня заробітна плата 796,68 грн х 10 робочих днів = 7966,80 грн)

Враховуючи наведене, позовну вимогу про стягнення середнього заробітку слід задовольнити частково та стягнути з Управління СБ України у Хмельницькій області на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 7966,80 грн .

Стягуючи з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, слід зазначити про відрахування податків, зборів та інших обов`язкових платежів, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є обов`язком роботодавця та працівника, а не суду, тому розрахунки, наведені в судовому рішенні, є тією сумою коштів, з яких в подальшому роботодавцем здійснюються утримання податку з доходів та інших обов`язкових платежів.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду 08 листопада 2018 у справі №805/1008/16-а.

Враховуючи викладене, позовні вимоги слід задовольнити частково.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління СБ України у Хмельницькій області щодо затримки нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2020 роки, встановленої рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.12.2019 у справі №560/3465/19.

Стягнути з Управління СБ України у Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати при звільненні зі служби компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2020 роки в сумі 7966,80 грн, з відрахуванням з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Управління СБ України у Хмельницькій області (вул. Героїв Майдану, 19,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 200001734)

Головуючий суддя О.К. Ковальчук