Справа № 640/8879/19
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2020-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/8879/19 Суддя (судді) першої інстанції: Чудак О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Парінова А.Б., Ключковича В. Ю., розглянувши у порядку письмового провадження, у місті Києві апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 липня 2020 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: 17.07.2020р.) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Автокомпоненти "Автек" до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Автокомпоненти "Автек" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Київської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 15.02.2019 №125000/2019/000158/2.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 липня 2020 року позов товариства з обмеженою відповідальністю "Автокомпоненти "Автек" задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не враховано ненадання позивачем до митного оформлення повного та належного пакету документів підтверджуючого митну вартість імпортованого товару.

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив зареєстрований 15.09.2020 р. за вх. № 34181, у якому позивач наголошує, що в апеляційній скарзі відповідач не наводить жодних підстав та доводів для спростування висновків та позиції суду.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матерів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 14.06.2018 між позивачем та GUANGRAO КАІСНІ TRADING CO., LTD (Сhina) укладено Контракт №GKAT20180614, за умовами якого GUANGRAO КАІСНІ TRADING CO, LTD (Сhina) (Постачальник) зобов`язався передати у власність ТОВ "Автокомпоненти "Автек" (Покупець), а Покупець - прийняти у власність та оплатити Автомобільні шини (Товар), на підставі заказу і у відповідності до Специфікацій Контракту.

Пунктами 1.2. та 1.3. контракту від 14.06.2018 №GKAT20180614 визначено, що покупець направляє замовлення із зазначенням товару, який він бажає придбати, при цьому замовлення вважається погодженим після підписання Сторонами Специфікації.

У пункті 4.5 Контракту від 14.06.2018 №GKAT20180614 обумовлено умови поставки, а саме FOB - Qingdao (порт Ціндао) або CIF порт Одеса згідно Інкотермс-2010.

05.11.2018 сторонами контракту від 14.06.2018 № GKAT20180614 підписано доповнення до вказаного контракту №1.11, а також специфікації №1, №2 та №3 на поставку партії товару загальною вартістю 98 238 USD на умовах FOB - Qingdao.

03.12.2018 між ТОВ "Автокомпоненти "Автек" (Замовник) та ТОВ "Ламан Шиппинг" (Експедитор) укладено договір на транспортно-експедиційне обслуговування №031218 на умовах якого та згідно заявки на експедирування від 05.02.2019 №65, ТОВ "Автокомпоненти "Автек" та ТОВ "Ламан Шиппинг" погоджено зокрема доставку вказаного Товару із Qingdao (порт Ціндао, Китай) до порту Одеса (Україна).

Позивачем для митного оформлення товару подано митну декларацію від 05.02.2019 №UA125130/2019/515570 у якій митну вартість товару визначено за ціною договору у загальному розмірі 2 787 671,16 грн, у тому числі, ціна товару за договором - 98 238 USD (2 694 048 грн), вартість доставки товару - 93 622,5 грн.

Одночасно із МД від 05.02.2019 №UA125130/2019/515570 позивачем подано наступні документи для підтвердження заявленої митної вартості:

- рахунок-фактура (інвойс) від 05.11.2018 №17НSАТ011;

- коносамент від 19.12.2018 №ТА05191;

- автотранспортні накладні від 02.02.2019 №428344, №428345, №428346;

- сертифікат про походження товару від 05.11.2018 №19С3705В0801/00029R;

- специфікації від 05.11.2018 №1, №2, №3;

- платіжні документи від 20.11.2018 №00213599 та від 22.01.2019 №00217037;

- рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від 04.02.2019 №LS-4177805 та №LS-4177808;

- документи, що підтверджують вартість перевезення від 04.02.2019 №0402-2019/№4 та №0402-2019/№5;

- прайс-лист виробника товару від 05.11.2018;

- контракт від 14.06.2018 №GKAT20180614;

- доповнення до контракту від 14.06.2018 №GKAT20180614 від 05.11.2018 №1.11;

- договір на транспортно-експедиційне обслуговування від 03.12.2018 №031218.

Митним органом встановлено, що декларантом до митного офрмлення разом із декларацією подано документи, які містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема:

- пунктом 2.1. контракту від 14.06.2018 №GKAT20180614 зазначено, що товар придбається відповідно до Замовлення та у відповідності до специфікації, проте замовлення до митного оформлення декларантом не надано;

- транспортно-експедиційна фірма на рахунку відрізняється від фірми, якою виписано коносамент;

- відповідно до пункту 3.1 Контракту встановлено, що товар постачається покупцю на умовах поставки FOB - Qingdao. Разом із тим, відповідно до положень Інкотермс -2010, при умовах поставки FOB, продавець за власний рахунок повинен доставити товар до порту призначення та завантажити його на судно. Однак, чисельні значення складових митної вартості щодо доставки до порту та навантаження на транспортний засіб, або інформації щодо включення зазначених витрат до ціни товару, декларантом до митного оформлення не надано;

- надані платіжні доручення в іноземній валюті від 22.01.2019 №000217037 та від 20.11.2018 №00213599, у яких в графі "призначення платежу" зазначений контракт від 14.06.2018 №GKAT20180614, тоді як відповідно пунктом 3.1 Контракту передбачено, що оплата здійснюється згідно інвойсу.

З огляду на викладене та вважаючи подані позивачем документи недостатніми для підтвердження визначеної ним за основним методом митної вартості таких товарів, митний орган пропонував позивачу (у тому числі, шляхом надіслання електронних повідомлень) надати протягом 10 календарних днів додаткові документи, які підтверджують заявлену ним митну вартість товару, а саме: 1) рахунок-фактуру (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; 2) банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; 3) документи, що можуть ідентифікувати особу, що забезпечила перевезення та на користь якої здійснюється оплата за такі перевезення (договір на перевезення, заявки до договору перевезення, що містять відомості стосовно вартості перевезення та є невід`ємною частиною договору); 4) платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (видаткові та податкові накладні); 5) каталоги, прайс-листи виробника товару; 6) зовнішньоекономічний договір; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

Представником позивача для підтвердження митної вартості товару, заявленої у МД від 05.02.2019 №UA125130/2019/515570, додатково подано відповідачу:

- розрахунок ціни (калькуляція) від 05.11.2018;

- копія декларації країни відправлення від 18.12.2018 №01177123;

- висновок експертного дослідження КНДІСЕ від 12.02.2019 №3666-3680/19-54.

Розглянувши вказані документи відповідач дійшов висновку, що частково надані декларантом документи не підтверджують заявлену митну вартість, оскільки не містять відомостей про всі складові митної вартості, розмір яких підлягає документальному підтвердженню, зокрема:

- декларантом надано копії декларацій країни відправлення (Китай) та калькуляція від 05.11.20418 надані без перекладу на українську мову;

- висновок експертного дослідження КНДІСЕ від 12.02.2019 №3666-3680/19-54 не може братись до уваги, адже експертом не досліджено кон`юнктури ринку в цілому, а описано тільки комерційні взаємовідносини ніж продавцем (виробником) та покупцем.

На підставі вказаних висновків, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару за МД від 05.02.2019 №UA125130/2019/515570 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості від 15.02.2019 №UA125000/2019/000158/2 за другорядним методом визначення митної вартості (резервним).

В обґрунтування цього рішення зазначено, що зважаючи на те, що подані декларантом документи не містили належних, об`єктивних та достовірних відомостей про числові складові заявленої митної вартості, митниця не мала можливості визнати заявлену декларантом митну вартість.

З метою прискорення митного оформлення та запобігання матеріальним збиткам, позивачем подано до митного органу нову митну декларацію від 15.02.2019 №UA 125130/2019/515824, за результатами митного оформлення якої відповідач випустив товар у вільний обіг під фінансові гарантії. За вказаною декларацією загальна вартість товару склала 2 761 762,75 грн (101 684,93 USD за курсом НБУ на дату складання ВМД).

Встановлено, що вказане коригування призвело до збільшення митної вартості товарів та відповідно до збільшення митних платежів, на загальну суму 310 394,65 грн, з них мита - 76505,73 грн та ПДВ на суму 233 888,92 грн.

26.03.2019 ТОВ "Автокомпоненти "Автек" на адресу митниці надіслано заперечення на рішення про коригування митної вартості товарів від 15.02.2019 №UA125000/2019/000158/2, до якого додав листа ТОВ "Ламан Шиппинг" від 06.02.2019 №06-02-2019/3.

Однак, за результатом розгляду вказаного заперечення, митницею надано відповідь листом від 01.04.2019 №3979/6/10-70-19-47 у якому повідомлено про відсутність підстав для визнання заявленої позивачем митної вартості товару у зв`язку із відсутністю доказів фактичного проведення розрахунків за наданими платіжними документами, доказів оплати за транспортування товару, відсутність у наданій калькуляції вартості доставки товару до порту та навантаження на транспортний засіб.

Позивач не погодився із рішенням про коригування митної вартості товарів від 15.02.2019 №UA125000/2019/000158/2, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, правовий статус органів доходів і зборів, митна територія та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (частина 1 статті 49 Митного кодексу України).

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 51 МК України регулює питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, згідно частини 1 та 2 якої митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (частина перша статті 52 МК України).

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (частина друга статті 52 МК України).

Статтею 53 МК України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем:

а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;

б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;

в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів;

б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів;

в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо);

г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню:

1) плата за будівництво, спорудження, складення, технічне обслуговування або технічну допомогу, здійснені після ввезення імпортних товарів, таких як промислова установка, машини або обладнання;

2) витрати на транспортування після ввезення;

3) податки, які справляються в Україні.

Використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Встановлено, що підставами для витребування у позивача додаткових документів для підтвердження митної вартості товару слугувало наступне:

- пунктом 2.1. контракту від 14.06.2018 № GKAT20180614 зазначено, що товар придбається відповідно до Замовлення та у відповідності до специфікації, проте замовлення до митного оформлення декларантом не надано;

- транспортно-експедиційна фірма на рахунку відрізняється від фірми, якою виписано коносамент;

- відповідно до пункту 3.1 Контракту встановлено, що товар постачається покупцю на умовах поставки FOB - Qingdao. Разом із тим, відповідно до положень Інкотермс -2010, при умовах поставки FOB, продавець за власний рахунок повинен доставити товар до порту призначення та завантажити його на судно. Однак, чисельні значення складових митної вартості щодо доставки до порту та навантаження на транспортний засіб, або інформації щодо включення зазначених витрат до ціни товару, декларантом до митного оформлення не надано;

- надані платіжні доручення в іноземній валюті від 22.01.2019 №000217037 та від 20.11.2018 №00213599, у яких в графі "призначення платежу" зазначений контракт від 14.06.2018 №GKAT20180614, тоді як відповідно пунктом 3.1 Контракту передбачено, що оплата здійснюється згідно інвойсу.

Відповідно до пункту 2.1 контракт від 14.06.2018 №GKAT20180614 загальна сума Контракту складається із суми всіх специфікацій підписаних Сторонами у період дії Контракту.

Пунктами 1.2. та 1.3. Контракту від 14.06.2018 №GKAT20180614 визначено, що Покупець направляє замовлення із зазначеннням товару, який він бажає придбати, при цьому замовлення вважається погодженим після підписання Сторонами специфікації.

Поряд із цим, замовлення є одностороннім документом, яке виражає волю покупця щодо придбання повару, натомість специфікація - документ двосторонній, який відображає згоду сторін договору щодо умов поставки та обов`язковий до виконання після підписання сторонами.

Відтак, належним первісним документом, що визначає всі узгоджені сторонами умови поставки, характеристики товару, у тому числі його ціну, є саме специфікація.

Водночас, відповідачем не обґрунтовано, які складові митної вартості та у якому розмірі не підтверджені, та які розбіжності чи неточності може усунути подання позивачем відповідних замовлень

Відповідно до пункту 3.1 Контракту товар постачається покупцю на умовах поставки FOB - Qingdao.

Згідно Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати на умовах поставки FOB згідно Інкотермс-2010 зобов`язують продавця товару здійснити митне очищення товару для експорту та завантаження товару на борт судна, а також понести витрати всі витрати, пов`язані з товаром, до моменту переходу товару через поручні судна в названому порту відвантаження. У свою чергу, покупець товару зобов`язаний понести витрати на перевезення товару від названого порту відвантаження.

Відтак, до митної вартості товару у даному випадку включаються витрати позивача на транспортування товару з порту Qingdao до порту Одеса, у той час як вартість доставки та супутні витрати на транспортування та навантаження товару не є безпосередньою та виокремленою складовою митної вартості товару та може включатись продавцем до загальної ціни товару.

Згідно пункту 3.1 Контракту платежі здійснюються банківським переказом на підставі інвойсу. Платіж вважається здійсненим в момент зарахування коштів на рахунок Продавця.

У підпунктах 3.2.1 та 3.2.2 Контракту передбачено, що платежі здійснюються у визначеному процентному розмірі від загальної суми специфікації.

При цьому колегія суддів частково погоджується з доводами апелянта, що формально у платіжних дорученнях в іноземній валюті від 22.01.2019 №000217037 та від 20.11.2018 №00213599 не зовсім коректно заповнено графу "призначення платежу".

Однак, вірними є висновки суду першої інстанції, що згідно умов контракту позивача не обмежено у формулюванні тексту призначення платежів за контрактом. При цьому, аналіз наведених документів дає можливість чітко простежити відповідність підстав проведення вказаних платежів із виконанням умов контракту від 14.06.2018 №GKAT20180614.

Натомість, із змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів від 15.02.2019 №125000/2019/000158/2 вбачається, що вказані доводи відповідача не ввійшли до складу підстав для прийняття такого рішення.

За змістом статті 53 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема:

- витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

- витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Встановлено, що одночасно із МД від 05.02.2019 № UA125130/2019/515570 позивачем подано договір на транспортно-експедиційне обслуговування від 03.12.2018 № 031218, рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від 04.02.2019 № LS-4177805 та № LS-4177808, коносамент від 19.12.2018 № ТА05191, довідки ТОВ "Ламан Шиппинг" про вартість перевезення від 04.02.2019 № 0402-2019/ №4 та № 0402-2019/№5.

Довідка про транспортні витрати від 04.02.2019 № 0402-2019/№4 та № 0402-2019/№5 складені ТОВ "Ламан Шиппинг", у той час як перевізником товару у коносаменті від 19.12.2018 №ТА05191 зазначено UNI-LAMAN CONTAINER LINE, LTD.

Суд вважає, що вказана розбіжність викликала обґрунтований сумнів у відповідача щодо правильності заявлення позивачем витрат на транспортування товару, які включені до його митної вартості.

Відтак, відповідач обґрунтовано витребував у позивача додаткові документи для підтвердження задекларованої вартості транспортування товару.

Стаття 57 МК України регулює методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, а саме:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Згідно зі статтею 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

За приписами частин 5-8 статті 57 МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно частини першої статті 59 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Відповідно до частини першої статті 60 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Згідно статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Системний аналіз наведених вище норм МК України дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. При цьому, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, до митної вартості товару ввезеного за МД від 05.02.2019 № UA125130/2019/515570 включено витрати на транспортування у сумі 93 622,5 грн.

Вказана вартість транспортування складається із зазначених у довідках ТОВ "Ламан Шиппинг" від 04.02.2019 № 0402-2019/№4 та № 0402-2019/№5 вартості перевезення морським транспортом із порту Qingdao до порту Одеса контейнерів HLBU1603338, SKSU8033001, TCLU5442718.

За змістом наявних у матеріалах справи документів, у тому числі специфікацій від 05.11.2018 до Контракту від 14.06.2018 № GKAT20180614, продавець GUANGRAO КАІСНІ TRADING CO, LTD (Сhina) завантажив товар для ТОВ "Автокомпоненти "Автек" саме у контейнери HLBU1603338, SKSU8033001, TCLU5442718.

03.12.2018 між ТОВ "Ламан Шиппинг" (Експедитор) та ТОВ "Автокомпоненти "Автек" (Замовник) укладено договір на транспортно-експедиційне обслуговування №031218, згідно якого Експедитор зобов`язується за плату та за рахунок Замовника організувати перевезення його вантажів, для чого йому надається право від свого імені укладати договори з транспортними організаціями, контейнерними лініями.

Відповідно до пункту 2.2.4. вказаного договору, Експедитор має право доручити виконання цього договору третім особам.

За приписами статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", до виконання зобов`язань за договором транспортного експедирування експедитором можуть залучатись інші особи, у відносинах з якими експедитор може виступати від свого імені або від імені клієнта.

05.02.2019 ТОВ "Ламан Шиппинг" погоджено, подану ТОВ "Автокомпоненти "Автек" згідно умов договору від 03.12.2018 №031218, заявку на експедування №65 за змістом якої Сторони вказаного договору погодили надання ТОВ "Ламан Шиппинг" послуг по експедуванні вантажу ТОВ "Автокомпоненти "Автек" у контейнерах HLBU1603338, SKSU8033001, TCLU5442718.

Згідно рахунків-фактур про надання транспортно-експедиційних послуг від 04.02.2019 №LS-4177805 та №LS-4177808 перевезення вантажу здійснювалось у контейнерах HLBU1603338, SKSU8033001, TCLU5442718.

У листі ТОВ "Ламан Шиппинг" від 06.02.2019 №06.02.2019/3 повідомлено, що між ТОВ "Ламан Шиппинг" та UNI-LAMAN CONTAINER LINE, LTD укладено договір від 01.08.2016 №С-1/2016 на підставі якого ТОВ "Ламан Шиппинг" від свого імені та за рахунок ТОВ "Автокомпоненти "Автек" замовила перевезення у UNI-LAMAN CONTAINER LINE, LTD на підставі чого оформлено коносамент від 19.12.2018 №ТА05191 на перевезення контейнерів HLBU1603338, SKSU8033001, TCLU5442718.

Відповідно до коносаменту від 19.12.2018 №ТА05191, такий складено перевізником UNI-LAMAN CONTAINER LINE, LTD стосовно перевезення морським транспортом на замовлення агента ТОВ "Ламан Шиппинг" вантажу від GUANGRAO КАІСНІ TRADING CO, LTD для ТОВ "Автокомпоненти "Автек", з порту Qingdao до порту Одеса у контейнерах HLBU1603338, SKSU8033001, TCLU5442718.

З огялду на викладене, колегі суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що надані позивачем документи у своїй сукупності підтверджують здійснення ТОВ "Ламан Шиппинг" організації перевезення з порту Qingdao до порту Одеса у контейнерах HLBU1603338, SKSU8033001, TCLU5442718 товару придбаного ТОВ "Автокомпоненти "Автек" на умовах Контракту від 14.06.2018 №GKAT20180614, а також фактичне здійснення вказаного перевезення компанією UNI-LAMAN CONTAINER LINE, LTD.

Крім того, колегія суддів заначаєнаступне, за приписами статті 57 МК України, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу, митна вартість визначається за резервним методом у відповідності до статті 64 МК України у разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів.

За змістом оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, відповідач використав резервний метод.

В обґрунтування неможливості застосування попередніх методів зокрема зазначено, що метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не може бути прийнятий у зв`язку з відсутністю даних щодо вартості операцій з ідентичними товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості). Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не може бути прийнятий у зв`язку з відсутністю даних щодо вартості операцій з подібними (аналогічними) товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості).

При цьому, коригуючи митну вартість товарів, у спірних рішеннях відповідач посилається на вартість товарів за МД від 15.01.2019 №UА125110/2019/400533, однак, не наведено обгрунтувань щодо не врахування вартості аналогічного товару, який позивач ввозив по контракту від 14.06.2018 №GKAT20180614 за МД №UA125130/2018/521826, №UA125130/2018/52237, №UA 125130/2018/52214.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, що, на думку колегії апеляційного адміністративного суду, дотримано судом першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Автокомпоненти "Автек" до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування рішення залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов

Суддя В. Ю. Ключкович

Суддя А.Б. Парінова

(Повний текст постанови складено 22.10.2020 р.)