Справа № 814/3589/14
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2020-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2020 р. № 814/3589/14
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т.О., суддів Мороза А.О., Птичкіної В.В., за участю секретаря судового засідання Ополинського О.В., пр. позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , пр. відповідача ОСОБА_3 розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_4 , АДРЕСА_1

до відповідача:Міністерства внутрішніх справ України, вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01601 Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, вул. Лютеранська, 4, м. Херсон, 73000

про:визнання протиправними та скасування наказів від 02.09.2014 № 1749 о/с в частині, від 28.10.2014р. № 2253, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_4 , звернувся до суду за позовом до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправним та скасування наказу від 02.09.2014 № 1749 о/с в частині звільнення ОСОБА_4 з посади заступника начальника УМВС України в Херсонській області начальника кримінальної поліції; поновлення на посаді заступника начальника УМВС України в Херсонській області начальника кримінальної поліції.

Ухвалою від 02.10.2014 відкрито провадження у справі № 814/3407/14 за даним позовом та ухвалено розглядати справу колегією суддів.

Ухвалою від 13.01.2015 залучено до участі у справі в якості другого відповідача Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області.

Ухвалою від 13.01.2015 зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 814/3589/14.

Також позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України про скасування наказу № 2253 о/с від 28.10.2014 року про звільнення ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ України, який перебував у розпорядженні УМВС України в Херсонській області на посаді заступника начальника УМВС-начальника кримінальної поліції; поновлення на службі в органах внутрішніх справ України, в розпорядженні УМВС України в Херсонській області по посаді заступника начальника УМВС-начальника кримінальної поліції; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 28.10.2014 і до моменту фактичного поновлення на публічній службі; зобов`язання проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до ОСОБА_4 заборони, передбаченої ч. 3 ст. 1 Закону України «Про очищення влади».

Ухвалою від 28.11.2014 відкрито провадження у справі № 814/3589/14 за даним позовом та ухвалено розглядати справу колегією суддів.

Ухвалою від 27.05.2015 зупинено провадження у справі до вирішення Конституційним Судом України по суті справи за конституційним поданням Верховного Суду України до Конституційного Суду України щодо відповідності Конституції (конституційності) ч. 3 ст. 1, п.п. 7-9 ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 3, п. 2 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про очищення влади" положенням ч. 3 ст. 22, ст.ст. 38, 58, ч. 2 ст. 61, ч. 1 ст. 62, ч. 1 ст. 64 Конституції України.

Ухвалами від 04.06.2020 поновлено провадження у справі № 814/3407/14 та у справі № 814/3589/14.

Ухвалою віл 04.06.2020 адміністративні справи № 814/3407/14 та № 814/3589/14 об`єднано в одне провадження та присвоєно об`єднаним справам загальний номер № 814/3589/14.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що наказ № 1749 о/с від 02.09.2014 про звільнення ОСОБА_4 з посади заступника начальника УМВС України в Херсонській області начальника кримінальної міліції, зарахувавши його в розпорядження УМВС України в Херсонській області прийнято без врахування думки прямого керівника позивача і колективу працівників позивача. Наказ прийнято в період перебування позивача у відпустці та про його видання відповідач позивача не повідомляв. Також у наказі від 02.09.2014 № 1749 о/с не визначено місце служби позивача. Протиправність наказу № 2253 о/с від 28.10.2014 позивач обгрунтував тим, при прийнятті оскаржуваного наказу не були дотримані статті 21, 22, 24, 38, 43, 58, 61, 62, 64 Конституції України; норми Закону України від 16.09.2014 № 1682-VII Про очищення влади (надалі Закон № 1682) є суперечливими; звільнення позивача не відповідає вимогам міжнародно-правових договорів Загальної декларації прав людини, Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права, Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, не узгоджується з міжнародними принципами проведення люстрації та свідчить про те, що МВС України не були врахована практика Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права.

Відповідач, МВС України, надав відзив на позов, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач перебував у трудових відносинах з УМВС в Херсонській області тому належним відповідачем за вимогою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є УМВС України в Херсонській області в особі ліквідаційної комісії Управління. Наказ про звільнення позивача з посади заступника начальника УМВС України в Херсонській області начальника кримінальної міліції було видано на виконання вимог Закону України «Про очищення влади».

Відповідач, УМВС України в Херсонській області, надав відзив на позов, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки наказ від 02.09.2014 № 1749 о/с про звільнення позивача з посади та зарахування розпорядження видано відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. На підставі зазначеного наказу УМВС України в Херсонській області 03.09.2014 видано наказ № 222 о/с про зарахування у розпорядження УМВС полковника міліції ОСОБА_4 , увільнивши його з посади заступника начальника УМВС начальника кримінальної міліції з 02.09.2014 року. Наказ МВС України від 28.10.2014 № 2253 о/с від 28.10.2014 про звільнення позивача з органів внутрішніх справ відповідно до пп. 1 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади» скасуванню не підлягає, оскільки процедура люстрації, передбачена Законом України «Про очищення влади» поширюється на осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, які у період з 25.02.2010 року по 22.04.2014 року перебували на посадах керівного складу територіальних органів МВС.

Справа розглядалась у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Відповідач 1, УМВС України, надав суду клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з тим, що в Департаменті юридичного забезпечення МВС України виявлені 2 випадки інфікування гострою респіраторною хворобою СOVID-19, тому інші працівники знаходяться на самоізоляції.

Оскільки представник відповідача не надав суду доказів в обгрунтування клопотання, враховуючи, що справа розглядається тривалий час, суд дійшов висновку, що клопотання про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

Заслухав представників позивача, представника відповідача УМВС України в Херсонській області, дослідив докази, суд дійшов висновку:

Позивач з 01.01.1989 проходив службу в органах внутрішніх справ.

Наказом УМВС України в Херсонській області від 10.12.2010 року № 823 о/с призначено полковника міліції ОСОБА_4 (С-436558), який прибув з МВС України на посаду першого заступника начальника УМВС начальника кримінальної міліції, з 09.12.2010 року. Підстава: наказ МВС України від 09.12.2010 № 2099 о/с.

Наказом УМВС України в Херсонській області від 03.06.2011 року № 148 о/с полковника міліції ОСОБА_4 (С-436558) призначено на посаду заступника начальника УМВС начальника кримінальної міліції, увільнивши його з посади першого заступника начальника УМВС - начальника кримінальної міліції. Підстава: наказ МВС України від 01.06.2011 року № 697 о/с.

Наказом УМВС України в Херсонській області від 01.08.2014 року № 183 о/с ОСОБА_4 надано відпустку у період з 04.08.2014 по 23.09.2014 року.

Наказом МВС України від 02.09.2014 року № 1749 о/с по особовому складу відповідно до вимог п. 21 Положення про проходження рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено полковника міліції ОСОБА_4 (С-436558) з посади заступника начальника Управління МВС України в Херсонській області начальника кримінальної міліції, зарахувавши його в розпорядження Управління МВС України в Херсонській області.

Наказом УМВС України в Херсонській області від 03.09.2014 року № 222 о/с зараховано у розпорядження УМВС полковника міліції ОСОБА_4 (С-436558), увільнивши його з посади заступника начальника УМВС начальника кримінальної міліції з 02.09.2014 року. Підстава: наказ МВС України від 02.09.2014 року № 1749 о/с.

Наказом МВС України від 28.10.2014 року № 2253 о/с по особовому складу полковника міліції ОСОБА_4 (С-436558), який перебуває у розпорядженні УМВС України в Херсонській області за посадою заступника начальника Управління МВС України в Херсонській області начальника кримінальної міліції звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із поставленням на військовий облік) згідно з пп. 1 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади від 16.09.2014 року № 1682-VІІ та п. 62 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ».

Наказом УМВС України в Херсонській області від 31.10.2014 року № 308 о/с з 28.10.2014 року полковника міліції ОСОБА_4 , (С-436558), який перебуває у розпорядженні УМВС на посаді заступника начальника УМВС начальника кримінальної міліції звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України згідно з пп. 1 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади» від 16.09.2014 року № 1682-VІІ та п. 62 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ». Підстава: наказ МВС України від 28.10.2014 року № 2253 о/с.

Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про міліцію» (чинний на час виникнення спірних правовідносин), порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Положення про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Положення № 114) визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки.

Особи рядового і начальницького складу зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами прямих начальників. (п. 21 Положення № 114).

П. 40 Положення № 114 встановлено, що призначення на посади рядового і начальницького складу провадиться відповідними начальниками згідно з номенклатурою посад, що визначається Міністром внутрішніх справ відповідно до його компетенції. При цьому враховується таке:

в) при здійсненні організаційно-штатних заходів особи начальницького складу можуть зараховуватися в розпорядження органу внутрішніх справ на строк не більше 15 діб.

У виняткових випадках, пов`язаних з особливими обставинами, перебування в розпорядженні органу внутрішніх справ понад 15 діб, але не більше двох місяців, допускається з дозволу Міністра внутрішніх справ. До цього строку не зараховуються періоди перебування в установлених цим Положенням відпустках /крім відпусток по вагітності, родах і догляду за дитиною/, на лікуванні (обстеженні) у лікувальних закладах;

г) переміщення по службі осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу має здійснюватися, як правило, без зарахування їх у розпорядження відповідного органу внутрішніх справ; призначення на посади осіб, які перебувають у розпорядженні відповідного органу, провадиться в найкоротший строк, але не пізніше двох місяців із дня звільнення їх з посади.

Відповідно до ч. 3 п. 21, пп. в, г п. 40 Положення № 114 позивача перевели у розпорядження без зазначення посади.

Питання призначення позивача на посаду відповідач1, УМВС України, повинен був вирішити не пізніше 2 місяців з дня звільнення позивача з посади.

Відповідач, УМВС України в Херсонській області, до відзиву надав лист Головного управління МВС України в м. Києві від 24.10.2014 № 1/8047 (який надійшов до відповідача2 31.10.2014), відповідно до якого просили відрядити ОСОБА_4 до Головного управління МВС України в місті Києві для подальшого проходження служби, оскільки полковникові міліції ОСОБА_4 , який перебуває у розпорядженні УМВС України в Херсонській області по посаді заступника начальника УМВС України в Херсонській області начальника кримінальної міліції, запропоновано посаду в Головному управлінні МВС в місті Києві.

Вказане свідчить про погодження переведення ОСОБА_4 до ГУ МВС України в м. Києві.

Посилання позивача стосовно того, що його звільнили з посади в період відпустки та без дотримання вимог п. 42 Положення № 114 судом до уваги не приймається, оскільки у спірному наказі не вирішувалось питання переміщення на вищу, рівнозначну або вищу посаду, також Положення № 114 не містить ніяких застережень стосовно заборони переміщення у розпорядження особи в період відпустки.

Відтак, відповідачі діяли відповідно до вимог чинного законодавства, підстави для визнання протиправним та скасування наказу № 1749 о/с від 02.09.2014 року відсутні. Також відсутні підстави для поновлення позивача на посаді заступника начальника УМВС України в Херсонській області.

16.10.2014 набрав чинності Закон України від 16.09.2014 № 1682-VII Про очищення влади (далі Закон № 1682), який визначає правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону № 1682, протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Ч. 1 ст. 3 (Критерії здійснення очищення влади (люстрації)) Закону № 1682 визначено, що заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується для осіб, які обіймали сукупно не менше одного року посаду (посади) у період з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 3 Закону № 1682, заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали посаду (посади) у період з 21 листопада 2013 року по 22 лютого 2014 року та не були звільнені в цей період з відповідної посади (посад) за власним бажанням: керівника, заступника керівника територіального (регіонального) органу прокуратури України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах у місті Києві;

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1682 встановлено, що впродовж десяти днів з дня набрання чинності цим Законом керівник органу (орган), до повноважень якого належать звільнення та/або ініціювання звільнення з посади осіб, до яких застосовується заборона, зазначена у частині третій статті 1 цього Закону, на основі критеріїв, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, на підставі відомостей, наявних в особових справах цих осіб:

1) звільняє цих осіб з посад або надсилає керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення з посади таких осіб, відповідні документи для їх звільнення не пізніше ніж на 10 робочий день з дня отримання таких документів;

2) інформує Міністерство юстиції України про їх звільнення з посад та надає відповідні відомості про застосування до таких осіб заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 цього Закону, для їх оприлюднення на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України та внесення до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України Про очищення влади, у порядку та строки, визначені цим Законом.

Чинним у жовтні 2014 пп. «а» п. 62 Положення № 114 передбачалось, що звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я придатні до військової служби;

Підпунктом 1 пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1682 частину першу статті 36 (Підстави припинення трудового договору) Кодексу законів про працю України (надалі КЗпП) було доповнено пунктом 72 такого змісту: 72) з підстав, передбачених Законом України Про очищення влади, а частину другу статті 36 КЗпП було доповнено словами а у випадку, передбаченому пунктом 72, особа підлягає звільненню з посади у порядку, визначеному Законом України Про очищення влади.

Ч. 1, 2 ст. 1 Закону № 1682 визначено, що очищення влади (люстрація) це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_5 , підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

Виходячи з цього, ціллю Закону № 1682 було усунення від управління державними справами саме тих посадовців, результат рішень (дій або бездіяльності) яких активно або пасивно сприяв узурпації влади (законодавче або нормативне визначення поняття відсутнє) Президентом України ОСОБА_5 , був спрямований на підрив основ національної безпеки і оборони України (законодавче або нормативне визначення поняття відсутнє) або на протиправне порушення прав і свобод людини.

При цьому, Законом № 1682 передбачений лише єдиний спосіб досягнення вказаної мети очищення влади заборона перебування певних осіб на певних посадах, і єдиним критерієм для такої заборони, відповідно до частин третьої та четвертої статті 1 та пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень, є виключно факт перебування певних осіб на певних посадах у певний період.

Відтак, норми Закону № 1682 не узгоджуються між собою.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Ст. 8 Конституції України встановлено, що Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно зі статтею 7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

У такому випадку суд після винесення рішення у справі звертається до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта, що віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України.

Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору України.

Оскільки відповідне подання Верховного Суду щодо конституційності Закону № 1682 є предметом розгляду Конституційного Суду України, підстави для відповідного звернення до Верховного Суду (абзац другий частини четвертої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України) відсутні.

На думку суду, застосовані до позивача норми Закону № 1682 суперечать Конституції України.

Так, відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Ст. 64 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Ст. 38 Конституції України встановлено, зокрема, що громадяни мають право брати участь в управлінні державними справами, користуються рівним правом доступу до державної служби.

Згідно зі ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Ст. 43 Конституції України гарантований захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Звільнення ОСОБА_4 , який перебуває у розпорядженні Управління МВС України в Херсонській області за посадою заступника начальника Управління МВС України в Херсонській області начальника кримінальної міліції, з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із постановленням на військовий облік), та заборона обіймати протягом десяти років (до 28.10.2024) посади, перелічені у ст. 2 Закону № 1682, свідчать або про застосування, за ознакою перебування на відповідній посаді в період з 25.02.2010 по 22.02.2014, обмежень в реалізації відповідних конституційних прав (порушення статті 24 Конституції України), або про притягнення позивача (поряд з іншими посадовцями, до яких було вжиті аналогічні заходи) до колективної юридичної відповідальності, що не узгоджується зі статтею 61 Конституції України, за недоведеності факту скоєння позивачем правопорушення.

Ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (надалі Конвенція) встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У рішенні від 17.10.2019 у справі Полях та інші проти України Європейський суд з прав людини (надалі ЄСПЛ) визнав реалізацію щодо заявників положень Закону № 1682 втручанням у право, гарантоване статтею 8 Конвенції, висловив сумнів щодо законності втручання та дійшов висновку, що таке втручання не було необхідним у демократичному суспільстві та не було пропорційним (зокрема, ЄСПЛ звернув увагу на те, що підставою для звільнення заявників були не конкретні злочинні дії, а те, що вони обіймали посади державної служби під час президентства В. Януковича).

ЄСПЛ зауважив, що передбачені Законом № 1682 звільнення та заборона мали дуже серйозні наслідки для соціальної та професійної репутації заявників, які, пропрацювавши багато років на державній службі, втратили наявні нагороди та перспективи на майбутнє; вказані заходи були надзвичайно обмежувальними та широкими за обсягом.

ЄСПЛ у зазначеному рішенні підкреслив, що люстрація не може використовуватися для покарання та помсти, проте масштабний, необґрунтований та тривалий характер застосованих до заявників заходів підвищує можливість того, що певні з цих заходів могли бути вмотивовані, щонайменше частково, помстою тим, хто був пов`язаний з попередньою владою.

Також у вказаному рішенні було підкреслено, що люстрація мала на меті відновлення довіри до державних установ. ЄСПЛ констатував, що проголошені у Законі № 1682 принципи (в тому числі, презумпції невинуватості та індивідуальної відповідальності) нівелювалися іншими його положеннями.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про протиправність Наказу від 28.10.2014 № 2253 о/с, його скасування та поновлення позивача на посаді.

На підставі наказу від 28.10.2014 № 2253 о/с УМВС України в Херсонській області прийнято наказ № 308 о/с від 31.10.2014 про звільнення з 28.10.2014 з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України згідно з пп. 1 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади» від 16.09.2014 року № 1682-VІІ та п. 62 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» полковника міліції ОСОБА_4 , (С-436558), який перебуває у розпорядженні УМВС на посаді заступника начальника УМВС начальника кримінальної міліції.

Наказ № 308 о/с від 31.10.2014 є похідним від наказу 28.10.2014 № 2253 о/с, тому, суд у відповідності до ч. 2 ст. 9, ст. 245 КАС України, з метою захисту прав позивача вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати наказ УМВС України в Херсонській області від 31.10.2014 № 308/ос.

Згідно з частиною першою та другою статті 235 КЗпП, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України Про запобігання корупції іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Оскільки позивач проходив службу в органах внутрішніх справ в Управлінні МВС України в Херсонській області, та заробітну плату (грошове забезпечення) йому виплачувало саме управління, тому стягувати середній заробіток за час вимушеного прогулу належить з УМВС України в Херсонській області як з роботодавця позивача.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Посилання відповідача2 стосовно того, що позивач досяг граничного віку перебування на службі, отримує пенсію, тому не може отримувати і грошове забезпечення, і пенсію одночасно судом до уваги не приймається, оскільки при вирішенні питання про поновлення позивача на посаді суд стягує середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ст. 235 КЗпП не містить ніяких застережень стосовного того, що середній заробіток можна не стягувати, або він не підлягає стягненню.

Згідно з пунктом 2 розділу І Порядку № 100, у випадках вимушеного прогулу середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 8 розділу IV Порядку встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного число робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

На виконання ухвали суду УМВС України в Херсонській області надало довідку про середньомісячну заробітну плату позивача, відповідно до якої середньоденна заробітна плата ОСОБА_4 становить 369,88 грн.

Позивача звільнити з роботи 28.10.2014 року. З 29.10.2014 року по 16.10.2020 це час вимушеного прогулу. Сума середнього заробітку, який належить стягнути з відповідача складає 551860,96 грн. (369,88 грн. х 1492 робочих днів), з яких 8507,24 грн. середньомісячна сума за один місяць.

Відповідно до абз. 3 п.3 Розділу ІІІ Порядку № 100, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Тому з обчисленої судом суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу необхідно утримати податки та збори, передбачені чинним законодавством.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Міністерство внутрішніх справ України проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до позивача заборони, передбаченої ч. 3 с. 1 Закону № 1682, суд дійшов наступного висновку.

Ч. 3 ст. 1 Закону № 1682 встановлено, що протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 3 цього Закону.

Відповідно до абзаців першого та другого ч. 1 ст. 7 Закону № 1682, відомості про осіб, щодо яких встановлено заборону, передбачену частиною третьою або четвертою статті 1 цього Закону, вносяться до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України Про очищення влади (далі Реєстр), що формується та ведеться Міністерством юстиції України.

Положення про Реєстр, порядок його формування та ведення затверджуються Міністерством юстиції України.

Згідно з частиною третьою статті 7 Закону № 1682, Міністерство юстиції України не пізніше ніж на третій день після отримання відомостей, які підлягають внесенню до Реєстру, забезпечує їх оприлюднення на своєму офіційному веб-сайті та вносить їх до Реєстру. Відкритими для безоплатного цілодобового доступу є такі відомості про особу, щодо якої застосовано положення цього Закону:

1) прізвище, ім`я, по батькові;

2) місце роботи, посада на час застосування положення цього Закону;

3) відомості про стан проходження перевірки особою, а також інформація про надходження висновків про результати перевірки, які свідчать про наявність підстав для застосування до особи, яка проходила перевірку, заборон, визначених статтею 1 цього Закону;

4) час, протягом якого на особу поширюється заборона, передбачена частиною третьою або четвертою статті 1 цього Закону.

Зазначені відомості не належать до конфіденційної інформації про особу та не можуть бути обмежені в доступі.

Підпунктом 2 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1682 встановлено, що впродовж десяти днів з дня набрання чинності цим Законом керівник органу (орган), до повноважень якого належить звільнення та/або ініціювання звільнення з посади осіб, до яких застосовується заборона, зазначена в частині третій статті 1 цього Закону, на основі критеріїв, визначених частиною першою статті 1 цього Закону, на підставі відомостей, наявних в особових справах цих осіб, інформує Міністерство юстиції України про їх звільнення з посад та надає відповідні відомості про застосування до таких осіб заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 цього Закону, для їх оприлюднення на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України та внесення до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України Про очищення влади, у порядку та строки, визначені цим Законом.

Положення про Єдиний державний реєстр осіб, щодо яких застосовано положення Закону України Про очищення влади (надалі Положення про Реєстр) було затверджено наказом Міністерства юстиції України від 16.10.2014 № 1704/5.

Пунктом 2 розділу ІІ Положення про Реєстр встановлено, що підставою для внесення Реєстратором (яким є працівник відповідного самостійного структурного підрозділу Міністерства юстиції України та уповноважений працівник головного територіального управління юстиції Міністерства юстиції в Автономній Республіці Крим, в області, в містах Києві та Севастополі) відомостей про особу є, зокрема, надходження до Реєстратора від керівника органу (органу), до повноважень якого належить звільнення та/або ініціювання звільнення з посади осіб, до яких застосовується заборона, зазначена у частині третій статті 1 Закону України Про очищення влади, відомостей про звільнення особи з посади у зв`язку із застосуванням такої заборони.

При цьому, згідно з пунктом 5 розділу ІІ Положення про Реєстр, підставою для вилучення з Реєстру відомостей про особу, щодо якої застосовано заборону, передбачену частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України Про очищення влади, є надходження до Реєстратора:

обґрунтованого рішення про скасування результатів перевірки, яке свідчить про відсутність підстав для застосування до особи, яка проходила перевірку, заборон, визначених статтею 1 Закону України Про очищення влади, від органу, який проводив перевірку;

відповідного судового рішення, яке набрало законної сили;

відповідних документів про смерть особи, відомості щодо якої внесені до Реєстру;

інші випадки, визначені законом.

Відтак, підставою для вилучення з Реєстру відповідної інформації в даному випадку є не факт відкликання МВС України певних відомостей (що не передбачено ані нормами Закону № 1682, ані Положенням про Реєстр), а факт надходження до Реєстратора судового рішення, яким було визнано незаконним звільнення ОСОБА_4 та застосування до нього заборони.

За таких обставин, на думку суду, порушені права позивача мають бути поновлені також шляхом зобов`язання МВС України надіслати судове рішення до Міністерства юстиції України.

За таких обставин, позовні вимоги слід задовольнити частково.

Судові витрати по справі відсутні.

П. 3 ч. 1 ст. 371 КАС України встановлено, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконується негайно.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (вул. Богомольця, 10, м. Київ, 01024, ідентифікаційний код 00032684), Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області (вул. Лютеранська, 4, м. Херсон, 73000 ідентифікаційний код 08592322) задовольнити частково.

2. Скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України від 28.10.2014 року № 2253 о/с про звільнення полковника міліції ОСОБА_6 (С-436558), який перебуває в розпорядженні Управління МВС України в Херсонській області за посадою заступника начальника Управління МВС України в Херсонській області начальника кримінальної міліції.

3. Скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області від 31.10.2014 № 308 о/с про звільнення полковника міліції ОСОБА_4 (с-436558), який перебуває у розпорядженні УМВС по посаді заступника начальника УМВС начальника кримінальної міліції з 28.10.2014 року.

4. Поновити полковника міліції ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на службі в органах внутрішніх справ України, в розпорядженні УМВС України в Херсонській області по посаді заступника начальника УМВС начальника кримінальної міліції з 29.10.2014 року.

5. Стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області (вул. Лютеранська, 4, м. Херсон, 73000 ідентифікаційний код 08592322) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) заробітну плату за час вимушеного прогулу з 29.10.2014 року по 16.10.2020 року у сумі 543353,72 грн. (п`ятсот сорок три тисячі триста п`ятдесят три гривні 72 коп.), без врахування середньої заробітної плати за один місяць, що підлягає негайному виконанню.

6. Стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області (вул. Лютеранська, 4, м. Херсон, 73000 ідентифікаційний код 08592322) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) середню заробітну плату за один місяць в розмірі 8507,24 грн. (вісім тисяч п`ятсот сім гривень 24 коп.).

7. Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України (вул. Богомольця, 10, м. Київ, 01024, ідентифікаційний код 00032684) протягом трьох робочих днів з дня набрання судовим рішенням законної сили надіслати це рішення до Міністерства юстиції України (вул. Архітектора Городецького, 13, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код за ) для вилучення з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України Про очищення влади, відомостей про застосування до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 Закону України від 16.09.2014 № 1682-VII Про очищення влади.

8. У задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства внутрішніх справ України від 02.09.2014 № 1749 о/с в частині звільнення ОСОБА_4 з посади заступника начальника УМВС України в Херсонській області начальника кримінальної міліції, поновлення на посаді заступника начальника УМВС України в Херсонській області начальника кримінальної міліції відмовити.

9. Рішення в частині поновлення ОСОБА_4 на службі в органах внутрішніх справ України, в розпорядженні УМВС України в Херсонській області по посаді заступника начальника УМВС начальника кримінальної міліції з 29.10.2014 року та стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 8507,24 грн. підлягає негайному виконанню.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України і п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Головуючий суддя Т.О. Гордієнко

Суддя А.О. Мороз

Суддя В.В. Птичкіна

Повний текст рішення складено відповідно до частини 3 статті 243 КАС України та підписано суддями 22.10.2020р.