Справа № 320/4760/19
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2020-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/4760/19 Суддя (судді) першої інстанції: Лапій С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 липня 2020 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.08.2019 № .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що податковим органом протиправно прийнято податкове повідомлення-рішення, оскільки всі необхідні документи для отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями вона подала до податкового органу вчасно, розраховувала, що термін дії нової ліцензії буде діяти з наступного дня після закінчення терміну дії попередньої ліцензії.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити, зазначив про обґрунтованість та правомірність прийнятого рішення з огляду на відсутність у позивача ліцензії на право роздрібної алкогольними напоями.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 липня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Наголошує, що позивач виконала всі передбачені дії для отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тому підстав для відмови у її видачі не було. Вказує, що розраховувала, що термін дії нової ліцензії буде діяти з наступного дня після закінчення терміну дії попередньої ліцензії, тому і розпочала роздрібну торгівлю алкогольними напоями з цієї дати.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач зареєстрована Києво-Святошинською РДА Київської області 25.01.2002 як фізична особа-підприємець.

Термін дії ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями у позивачки закінчився 24.04.2019.

Позивачка 16.04.2019 звернулася до ГУ ДФС у Київській області за отриманням нової ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (реєстраційний номер 1901922) видано 23.04.2019. Термін дії ліцензії з 03.05.2019 до 03.05.2020.

Працівниками ГУ ДФС у Київській області на підставі наказу від 27.06.2019 №1375 та направлень від 16.07.2019 №2669, №2670 проведена фактична перевірка торгового об`єкту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить суб`єкту господарювання ФОП ОСОБА_1 .

Перевірку проведено в присутності продавця ОСОБА_2 .

Перед початком перевірки посадовими особами ГУ ДФС у Київській області пред`явлено продавцю ОСОБА_2 направлення на проведення перевірки, в якому зазначено підстави, дата початку та тривалість перевірки, посади та прізвища посадових осіб контролюючого органу, які проводять перевірку.

ОСОБА_2 ознайомилась з направленнями на проведення перевірки, отримала копію наказу про проведення фактичної перевірки та поставила підпис у направленнях на перевірку.

Перевіркою встановлено факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, а саме: «Айс Мікс» 0,33 л. - 26.04.2019 о 18:20, «Айс Мікс» 0,5 л. - 30.04.2019 о 20:10, «Айс Мікс» 0,5 л. - 01.05.2019 о 19:36, «Айс Мікс» 0,5 л. - 02.05.2019 о 19:39 в період з 25.04.2019 по 02.05.2019, чим порушено вимоги ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а також до перевірки не надано підтвердження оформлення трудових відносин між ФОП ОСОБА_1 та продавцем ОСОБА_2 , чим порушено ст. 168 Податкового кодексу України.

За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки від 16.07.2019 №1321/1036/14/ НОМЕР_1 .

На підставі акту перевірки ГУ ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 02.08.2019 №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 17000 грн.

Позивач вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, прийнятим з порушенням норм чинного законодавства, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про підтвердження відповідачем допустимими доказами порушення з боку позивача положень Податкового кодексу України та Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», при цьому позивачем виявлені порушення не спростовані.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини урегульовано Законом України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (далі - Закон №481).

Статтею 15 Закону №481 установлено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання.

Відповідно до статті 17 Закону №481 за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, зокрема, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та пальним, зберігання пального, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 за №790 містить форми та вимоги до рішень про застосування санкцій за порушення законодавства, яке регулює обіг спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального.

Зокрема, додатком до цього Порядку визначено форму рішення про застосування фінансових санкцій, яке виноситься в разі виявлення порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального.

Відповідно до пункту 10 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України (Перехідні положення) нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, Державної податкової адміністрації України та інших центральних органів виконавчої влади, прийняті до набрання чинності цим Кодексом на виконання законів з питань оподаткування, та нормативно-правові акти, які використовуються при застосуванні норм законів про оподаткування (в тому числі акти законодавства СРСР), застосовуються в частині, що не суперечить цьому Кодексу, до прийняття відповідних актів згідно з вимогами цього Кодексу.

Зважаючи на викладене, будь-які норми, що прийняті до набрання чинності Податковим кодексом України або одночасно з ним, можуть застосовуватися лише в частині, що не суперечить нормам цього Кодексу. Зазначене стосується також і норм, які регулюють повноваження контролюючих органів у розумінні Податкового кодексу України.

Згідно із підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Наведена норма в імперативному порядку зобов`язує контролюючий орган визначити суму грошових зобов`язань за штрафними санкціями платникові податку в тому разі, якщо таким платником порушено норми законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідний орган.

Визначений аналізованою законодавчою нормою обов`язок контролюючого органу є безумовним і виникає в тому разі, коли контролюючим органом виявлено відповідні порушення, що тягнуть за собою застосування до платника податків штрафних санкцій.

Водночас, статтею 113 Податкового кодексу України передбачено, що штрафні (фінансові) санкції застосовуються також і за порушення вимог іншого, крім податкового, законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладено на контролюючі органи.

Таким чином, обов`язком контролюючих органів у розумінні Податкового кодексу України є визначення суми грошових зобов`язань у вигляді штрафних санкцій за порушення норм іншого, крім податкового, законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладений на контролюючі органи.

Зазначене поширюється також і на санкції за порушення норм законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, оскільки контроль за дотриманням відповідних норм покладено на органи доходів і зборів України.

При цьому, відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

З наведеного визначення вбачається, що поняття грошового зобов`язання охоплює всі суми коштів, які підлягають сплаті як штрафні санкції за порушення вимог законодавства, дотримання якого контролюють контролюючі органи. Не є винятком і штрафні санкції за порушення законодавства, яке регулює обіг спирту етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального.

Відповідно до пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Зазначена норма чітко встановлює, що в разі, коли контролюючий орган діє на підставі статті 54 цього Кодексу (тобто коли він зобов`язаний визначити, зокрема, суму штрафу за порушення вимог законодавства, дотримання якого ним контролюється), такий орган приймає податкове повідомлення-рішення.

При цьому у пункті 58.1 статті 58 Податкового кодексу України безпосередньо зазначено, що податкове повідомлення-рішення приймається в разі визначення суми грошового зобов`язання, у тому числі за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідні органи.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка 16.04.2019 звернулася до ГУ ДФС у Київській області за отриманням нової ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, оскільки термін дії ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями у позивачки закінчувався 24.04.2019.

Перевіркою встановлено факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, а саме: «Айс Мікс» 0,33 л. - 26.04.2019 о 18:20, «Айс Мікс» 0,5 л. - 30.04.2019 о 20:10, «Айс Мікс» 0,5 л. - 01.05.2019 о 19:36, «Айс Мікс» 0,5 л. - 02.05.2019 о 19:39 в період з 25.04.2019 по 02.05.2019, що не спростовано позивачем.

Разом з тим, ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (реєстраційний номер 1901922) видано 23.04.2019, термін дії ліцензії з 03.05.2019 до 03.05.2020, тобто протягом періоду з 25.04.2019 по 02.05.2019 позивач здійснювала реалізацію алкогольних напоїв з порушенням вимог Закону №481.

Колегія суддів звертає увагу, що позивач по суті не заперечує та не спростовує факту продажу алкоголю у період з 25.04.2019 по 02.05.2019, а лише вказує на свої очікування, що термін дії нової ліцензії буде діяти з наступного дня після закінчення терміну дії попередньої ліцензії, враховуючи подання всіх необхідних документів.

Разом із тим, наявність у позивача вищевказаних очікувань не може бути належним доказом спростування виявлених порушень з боку позивача, оскільки не спростовує факту, що позивач мав право здійснювати реалізацію алкоголю лише з 03.05.2019, тобто лише на підставі виданої ліцензії та з чітко вказаної дати.

З урахуванням наведеного, у суду відсутні правові підстави для задоволення позову, оскільки спірне рішення відповідає обставинам справи та нормам матеріального права.

Посилання позивача на те, що нею подано заяву на одержання ліцензії, і вона очікувала на її отримання, а оскільки сам податковий орган не видав ліцензії позивачу у встановлений чинним законодавством строк, вина позивача відсутня, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

На думку колегії суддів позивач була обізнана про необхідність мати відповідну ліцензію для можливості фактично здійснювати реалізацію алкоголю з огляду на те, що це є одним з видів її економічної діяльності. Можлива необізнаність позивача про законодавчу заборону здійснювати реалізацію алкоголю без наявності відповідної ліцензії, а також наявність встановленого виду відповідальності за дане правопорушення, не нівелює суті допущеного позивачем порушення. Крім того, враховуючи звернення позивача до контролюючого органу із заявою про отримання відповідної ліцензії беззаперечно вказує на обізнаність позивача про покладений на неї обов`язок.

В даному випадку колегія суддів вважає недоцільним застосування принципу «мовчазної згоди», оскільки предметом спору в даній справі є не правомірність дій ліцензійного органу щодо своєчасності видачі ліцензії, а обґрунтованість рішення про накладення штрафу за допущене порушення, яке встановлено судом та визнано сторонами.

Суб`єкт господарювання, який реалізує алкоголь без відповідної ліцензії, повинен нести відповідальність, передбачену приписами статті 17 Закону №481/95-ВР, при цьому безпідставне чи протиправне не надання відповідної ліцензії контролюючим органом є підставою для визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень, однак не надає право підприємцю для здійснення господарської діяльності без обов`язкової ліцензії.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про наявність з боку позивача порушень норм чинного законодавства України виявлених під час проведення перевірки податковим органом, а саме реалізація алкоголю без наявності відповідної ліцензії, дана обставина позивачем не спростована, доводів які б ставили під сумнів наявність даних порушень не наведені, тому податкове повідомлення-рішення від 02.08.2019 № є правомірним та не підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 липня 2020 року - без змін

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 22.10.2020.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Н.В. Безименна